ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/16400/25
Провадження № 22-ц/820/773/26
Хмельницький апеляційний суд
 
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Янчук Т.О.,
розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 686/16400/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року у складі судді Козак О.В. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
У червні 2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулось до суду з позовом, в якому товариство просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 889,85 грн, судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 03.07.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачкою шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».
Тобто відповідачка погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 20.09.2021 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 31 889,85 грн.
20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 03.07.2019 року, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
ТзОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» подало апеляційну скаргу, посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки судом не прийнято до уваги надані позивачем докази на підтвердження розміру наявної заборгованості відповідачки, а саме виписки по рахунку, яка сформульована банком, з якої видно, що позичальниця отримувала кошти шляхом списання коштів з її рахунку, однак поповнення рахунку не в повному обсязі повернуло використані кошти, розмір неповернутої суми і буде простроченим кредитом, як це відображено у розрахунку заборгованості, однак суд першої інстанції не надав належної оцінки виписки по рахунку. 
Також апелянт вказує, що належними доказами позивач довів факт відступлення права вимоги до боржника, надавши Договір факторингу від 20.09.2021 року, який укладено між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», Акт приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 року та платіжною інструкцією про перерахування коштів на рахунок банку, натомість первинний кредитор передав товариству кредитну справу ОСОБА_1 .
З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ТзОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 02.07.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання Оферти на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії до 200000 грн, зі сплатою процентів за в розмірі 24,00% річних. Тип процентної ставки фіксований, обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Підписанням Анкети-Заяви від 02.07.2019р. відповідачка підтвердила акцепт публічної пропозиції та укладення Договору між нею та АТ «АЛЬФА-БАНК», на умовах викладених в Публічній пропозиції та Додатках до Договору, що розміщені на Веб-сторінці Банку.
20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу. 
Згідно п. 2.1 Договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору. 
Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними Договорами, на умовах передбачених Основними договорами.
Відповідно до Виписки з Додатку №1-1 до Договору факторингу №3 від 20.09.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 03.07.2019 року в загальній сумі 31889,85грн., з яких: 28763,22 грн - залишок по тілу кредиту; 3126,63 грн - залишок заборгованості по штрафним санкціям.
Звертаючись до суду з позовом ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» посилалося, що до товариства як нового кредитора перейшли права первісного кредитора щодо укладених договорів, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № від 03.07.2019 року в загальній сумі 31889,85 грн. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.ст. 76, 77, 79, 80, 81 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Як встановлено судом, на підставі укладеної угоди відповідачка отримала кредит для особистих потреб, у вигляді встановленого кредитного ліміту, кредитної лінії у розмірі 200 000 грн.
Строк дії міжнародної платіжної картки MC DEBIT WORLD – 5 роки.
Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований.
Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, при цьому здійснювала погашення кредиту.
Однак як вбачається з виписки по рахунку за кредитною карткою, ОСОБА_1 , за період з 03.07.2019 року по 20.09.2021 року, здійснено витрати на суму 36 717,72 грн, при цьому сума надходжень також становить 36 717,72 грн, а поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки – 0,00 грн.
Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, розмір заборгованості позичальника по тілу кредиту складав 8 810,89 грн, які 20.09.2021 року в повному обсязі було сплачено відповідачкою, відтак станом на 20.09.2021 року заборгованість по тілу кредиту складає 0 грн.
Однак, за цим розрахунком за період з 03.07.2019 року по 20.09.2021 року відповідачці нараховано заборгованість: з простроченого тіла – 28 113,85 грн, відсотків за користування кредитом 3126,63 грн, овердрафту 649,37 грн, а всього 31 889,85 грн. 
Проте, як зазначено вище станом на 20.09.2021 року заборгованість за поточним тілом кредиту відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, які надані позивачем, складає 0,00 грн.
Тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув. 
В Угоді про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 02.07.2019 року, плата за прострочене тіло кредиту не визначена, крім того, в матеріалах справі відсутні докази можливості його нарахування. Разом з тим, позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача суму 31889,85грн., з яких: 28763,22 грн - залишок по тілу кредиту; 3126,63 грн - залишок заборгованості по штрафним санкціям, при цьому згідно розрахунку заборгованості, який наданий позивачем 28763,22 грн фактично є простроченим тілом кредиту.
Однак, як зазначено вище відповідно до розрахунку заборгованості і виписки по рахунку, наданих самим позивачем, тіло кредиту складає 0,00 грн.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вимог про стягнення простроченого тіла кредиту через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті згідно підписаної Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 02.07.2019 року, оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями і при відсутності боргу за поточним тілом кредиту відсутній борг і за простроченим тілом кредиту.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц (провадження № 61-10096св20), від 04 листопада 2020 року у справі № 720/1394/19 (провадження № 61-8855св20).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
При цьому колегія суддів зауважує, що позивачем не обґрунтовано правової природи простроченого тіла кредиту та не надано жодних достатніх і переконливих доказів наявності такої заборгованості. Розрахунок заборгованості не є таким доказом, так як містить суперечливу інформацію про заборгованість по тілу кредиту: а саме по простроченому тілу кредиту, при відсутності заборгованості по тілу кредиту в розмірі 0, 00 грн.
Отже, за таких умов, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
З цих же підстав, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для стягнення з відповідачки заборгованості по штрафним санкціям, оскільки як було встановлено судом у відповідачки відсутній борг по тілу кредиту, відтак без встановлення основної суми боргу неможливо порахувати і штрафні санкції.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до цілком законного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за недоведеністю позивачем наявності боргу за кредитним договором та його розміру.
З огляду на конкретні обставини справи, суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо підставності позовних вимог та необхідності задоволення позову, оскільки доводи апелянта жодним чином не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій щодо недоведеності наявності боргу за кредитним договором та його розміру.
Жодних інших доказів, крім наведених вище, апелянтом суду надано не було.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в: 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» залишити без задоволення.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 01 квітня 2026 року.

Судді    А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.О. Янчук