ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2026 року  	м. Ужгород	№ 260/8601/25 	
11:41 год
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Скраль Т.В. 
при секретарі Колушкіна Ю.Ю.,
за участю:
позивач: ОСОБА_1 - не з`явилася,
представник позивача: адвокат Джумеля Володимир Володимирович - не з`явився,
відповідач: Міністерство оборони України - представник Матяшук Владислав Костянтинович,
третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 - представник не з`явився,
третя особа: ОСОБА_2 - не з`явилася,
представник третьої особи: адвокат Опаленик Михайло Юрійович- не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Джумеля Володимира Володимировича ( АДРЕСА_2 ) до Міністерства оборони України, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, стягнення одноразової грошової допомоги -
В С Т А Н О В И В:
23 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника Джумеля Володимира Володимировича звернулася з позовною заявою до Міністерства оборони України, якою просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим витягом з протоколу від 20.06.2025 року № 23/зм; 2) визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо невиплати частини одноразову грошову допомогу як матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 у розмірі 8,4 млн грн.
27 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін.
28 листопада 2025 року ухвалою суду заяву представника відповідача про продовження процесуального строку - задоволено. Продовжено відповідачу позивачу строк для подання відзиву на позовну заяву - до 20 листопада 2025 року. У задоволенні клопотання представника позивача про залишення відзиву на позовну заяву без розгляду – відмовлено. Клопотання відповідача про залучення третіх осіб – задоволено. Залучено до участі в справі як третю особу на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 .

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що протоколом № 90 /168 ОСОБА_1 було призначено ОГД і частина її вже була випечена, виникли правовідносини, спрямовані на реалізацію її соціальних прав щодо цієї допомоги, та законні очікування отримання призначеної ОГД у розмірі 15 млн. Внесення змін до такого рішення чи його скасування порушує принцип стабільності правовідносин та правової визначеності. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 безпідставно та незаконного не виплачено частину одноразової грошової допомоги у розмірі 8,4 млн гривень. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина десята статті 16-3 Закону). Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2024 № 714) затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – Порядок призначення і виплати ОГД). Випадки, за яких може бути припинена чи призупинена виплата ОГД, передбачені у частині другій статті 164 Закону. Водночас, законодавство взагалі не передбачає таких дій для Міністерства оборони України як змінити розмір вже призначеної ОГД. Натомість листом від 07.07.2025 № 1/450 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим витягом з протоколу від 20.06.2025 року № 23/зм (далі – Протокол № 23/ зм), пункт 5 Протоколу № 90/168 викладено у редакції, яка передбачає, що матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 призначити одноразову грошову допомогу в сумі 6 600 000 грн. Таким діями відповідач вийшов за межі своїх повноважень, чим порушив статті 19 Конституції України, 2 КАС України та наведені норми матеріального права. У преамбулі цього рішення зазначено: «У зв`язку з уточненням кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги та виправленням описок прийняти такі рішення». Натомість ні Закон, ні Порядок призначення і виплати ОГД не передбачають такої процедури як уточнення кола осіб, які мають право на отримання ОГД, після вирішення питання (прийняття рішення) про виплату та призначення ОГД. Також не зрозуміло про які описки йдеться у цій преамбулі, що мали місце при прийнятті Протоколу № 90/168 та які були виправлені Протоколом № 23/зм. Підставою для незаконної зміни розміру призначеної ОГД стало збільшення кількості осіб, які мають вправо на отримання ОГД. Зазначають, що позивачка не була учасником цих судових справ, а як випливає з Єдиного державного реєстру судових рішень справи № 308/82/24, № 308/4071/25 розглядалися у порядку окремого провадження, що свідчить про відсутність спору.
19 листопада 2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначають, що відповідно до пункту 5 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 3 травня 2024 року № 90/168 Матері загиблого 10.09.2023 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.09.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 13.02.2024 № 321/КЦ/1467 – призначено одноразову грошову допомогу в сумі 15000000 (п`ятнадцять мільйонів) грн. 00 коп. П.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (у редакції, що діяла на дату загибелі ОСОБА_3 ) передбачено, що якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. Оскільки, на момент звернення доньки та цивільної дружини загиблого ОСОБА_3 , одноразова грошова допомога не була виплачена в повному обсязі (мати військовослужбовця отримала 6,6 млн. грн. з 15,0 млн. грн.), Комісією було прийнято рішення щодо перерозподілу невиплаченої суми 8 400 000 (вісім мільйонів чотириста тисячі грн.) на інших осіб, які мають право на отримання допомоги, а саме - дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Враховуючи ці обставини, пунктом 6 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20 червня 2025 року № 128/168 розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: із залишку не виплаченої суми, дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.09.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 13.02.2024 №321/КЦ/1467 – в розмірі 7/25 частини 15000000 грн., в сумі 4 200 000 (чотири мільйони двісті тисяч) грн. Крім того, враховано, що рішенням Ужгородського районного суду Закарпатської області по справі №308/82/24 від 24.02.2025, встановлено факт батьківства загиблого відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 
24 листопада 2025 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що жодної передбаченої нормами законодавства аргументації правомірності прийняття комісією протоколу від 20.06.2025 року № 23/зм відзив не містить та ніяк не спростовує аргументів, наведених у позовній заяві. Відповідач лише зазначає у відзиві про вчинення ним протиправних дій і ніяк не аргументує їх правомірність. Не вказує на норму, якою передбачено повноваження для прийняття такого рішення, як перерозподіл вже призначених виплат. У позовній заяві детально описано про випадки, за яких може бути припинена чи призупинена виплата ОГД, які передбачені у частині другій статті 16 4 Закону, однак і стосовно цього Відповідач своїх аргументів не навів. Окремо варто зазначити, що Відповідач надав до Відзиву Висновок щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам та утриманцям військовослужбовця солдата ОСОБА_3 (вих. ІНФОРМАЦІЯ_6 від 12.06.2025 № 1088/11/1/5976) та ІНФОРМАЦІЯ_6 про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за ОГД від 12.06.2025 № 11/1/8590. З цих документів вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 дійшов висновків про відсутність у ОСОБА_2 права на розподіл частки одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю солдата ОСОБА_3 . Тому незрозумілим є і «збільшення кола осіб, які мають право на отримання допомоги (з 1 особи на 3 особи)» про яке йдеться у відзиві та прийнятих актах Відповідача. Оскільки Протоколом № 90/168 ОСОБА_1 було призначено ОГД і частина її була вже виплачена, виникли правовідносини, спрямовані на реалізацію її соціальних прав щодо цієї допомоги, та законні очікування отримання призначеної ОГД у розмірі 15 млн. А внесення змін до такого рішення чи його скасування порушує принцип стабільності правовідносин та правової визначеності. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 безпідставно та незаконно невиплачена частина одноразової грошової допомоги у розмірі 8,4 млн грн.
11 грудня 2025 року представником ІНФОРМАЦІЯ_6 подано письмові пояснення щодо позову, в яких просять врахувати, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24.02.2025 року у справі № 308/82/24, яке набрало законної сили 26.03.2025 року, встановлено факт батьківства загиблого відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.04.2025 року у справі № 308/4071/25, яке набрало законної сили 14.05.2025 року, встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. За таких обставин ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_5 мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. ОСОБА_2 , діючи в своїх інтересах та інтересах доньки, звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 з відповідною заявою про отримання одноразової грошової допомоги. За приписами абз. 3 ч.2 ст.16 -4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили. З часу звернення ОСОБА_2 з заявою про отримання одноразової допомоги виник спір щодо розміру виплати одноразової допомоги позивачці, з огляду на наведене єдиною законною дією в даному випадку було призупинення її виплати до вирішення даного спору у судовому порядку.
15 грудня 2025 року представником ОСОБА_2 подано письмові пояснення щодо позову. В яких зазначають, що оскільки ОСОБА_2 не перебувала в офіційному шлюбі з ОСОБА_3 то запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері. Причиною внесення відповідних відомостей, а саме запису про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записані за вказівкою ОСОБА_3 , оскільки остання мала намір отримувати соціальну допомогу, як мати одиначка, так як на той період часу жодний із подружжя не був працевлаштованим та перебували у скрутному матеріальному становищі. Підтвердженням того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали у цивільному шлюбі, являється рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (цивільна справі за номером № 308/13611/15) від 16.05.2026 року. Відповідно до Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської від 24 лютого 2025 року, по справі № 308/82/24 встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ураховуючи зазначене призначено одноразову грошову допомогу із залишку не виплаченої суми, дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.09.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 13.02.2024 №321/КЦ/1467 – в розмірі 7/25 частини 15000000 грн, в сумі 4 200 000 (чотири мільйони двісті тисяч) грн.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 03 травня 2024 року відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 90/168, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначенні одноразової грошової допомоги: 
5. Матері загиблого 10.09.2023 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.09.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 13.02.2024 № 321/КЦ/1467 – в сумі 15000000 (П`ятнадцять мільйонів) грн. 00 коп., (а.с. 38).
24 лютого 2025 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/82/24, яке набрало законної сили 26 березня 2025 року, встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зобов`язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказавши в графі «батько» громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
14 квітня 2025 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/4071/25 встановлено юридичний факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу в період з 2013 року і по дату смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
20 червня 2025 року відповідно до витягу з протоколу ( а.с.39, т.1) засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 128/168 розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: 
6. Відповідно до рішення Ужгородського районного суду Закарпатської області по справі №308/82/24 від 24.02.2025, встановлено факт батьківства загиблого відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Протокольним рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.05.2024 № 90/168 одноразову грошову допомогу призначено матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.09.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 13.02.2024 № 321/КЦ/1467 – в сумі 15000000 (П`ятнадцять мільйонів) грн. 00 коп. (залишок не виплаченої допомоги складає 8 400 000 (вісім мільйонів чотириста тисячі грн.) У зв`язку зі зміною (збільшенням) кола осіб, які мають право на отримання допомоги (з 1 особи на 3 особи), Комісією прийнято рішення про перерозподіл невиплаченої суми 8 400 000 (вісім мільйонів чотириста тисячі грн) на інших осіб, які мають право на отримання допомоги, а саме - дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та призначено одноразову грошову допомогу із залишку невиплаченої суми, дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.09.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 13.02.2024 № 321/КЦ/1467 – в розмірі 7/25 частини 15000000 грн, в сумі 4 200 000 (чотири мільйони двісті тисяч) грн 00 коп, (а.с. 39, т.1)).
20 червня 2025 року відповідно до витягу з протоколу ( а.с.22, т.2, 19 т.1) засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 23/зм, у зв`язку з уточненням кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги та виправленням описок прийнято такі рішення: 3. Згідно з пунктом 5 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі – Комісія) від 03.05.2024 № 90/168 одноразову грошову допомогу призначено матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.09.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 13.02.2024 № 321/КЦ/1467 - в сумі 15000000 (П`ятнадцять мільйонів) грн. 00 коп. У зв`язку зі зміною (збільшенням) кола осіб (з 1 особи на 3 особи), які мають право на отримання одноразової грошової допомоги (згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_6 та рішенням Ужгородського районного суду Закарпатської області по справі № 308/82/24 від 24.02.2025, встановлено факт батьківства загиблого відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , законний представник якої звернуся до ОТЦКСП за отриманням одноразової грошової допомоги в інтересах дитини, та рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.04.2025 справа № 308/4071/25 встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та звернулася до ОТЦКСП за отриманням одноразової грошової допомоги).
Пункт 5 протоколу засідання Комісії від 03.05.2024 № 90/168 викладено в такій редакції: « 5. Матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.09.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 13.02.2024 № 321/КЦ/1467 - в сумі 6 600 000 (Шість мільйонів шістсот тисяч) грн. 00 коп.», (а.с. 18-19).
Ураховуючи зміст позовних вимог, спірним питанням у цій справі є рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим витягом з протоколу від 20.06.2025 року № 23/зм.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 41 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Згідно із частинами першою, другою статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до частини 1, 4 статті 16-1 Закону №2011-XII передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Відповідно до частини третьої статті 16-2 Закону №2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, у тому числі під час перебування у полоні (крім військовослужбовців, які добровільно здалися у полон), становить 15 мільйонів гривень; розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту “а” пункту 1 цієї статті.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 по цей час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.
Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 “Про введення воєнного стану в Україні” №69 “Про загальну мобілізацію” Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Пунктом 2 Постанови №168 установлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через три роки після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата складання актового запису про смерть, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через три роки після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку державного сектору, зазначеного одержувачем у заяві.
Щодо позовної вимоги, про визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим витягом з протоколу від 20.06.2025 року № 23/зм.
Дане рішення прийнято відповідачем 20.06.2025 року № 23/зм у зв`язку з уточненням кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги (з 1 особи на 3 особи), Комісією прийнято рішення про перерозподіл не виплаченої суми 8 400 000 (вісім мільйонів чотириста тисячі грн.) на інших осіб, які мають право на отримання допомоги, а саме дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ураховуючи зазначене призначено одноразову грошову допомогу із залишку не виплаченої суми, дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.09.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 13.02.2024 №321/КЦ/1467 – в розмірі 7/25 частини 15000000 грн., в сумі 4 200 000 (чотири мільйони двісті тисяч) грн.
Вказаному рішенню передував Висновок ІНФОРМАЦІЯ_9 від 12.06.2025 року №1088/11/1/5976, (а.с.60 т.1). У розділі ІІІ вказаного Висновку, зазначено про отримання інформації щодо осіб та які не звернулися за отриманням одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови КМ № 168: батько (помер ІНФОРМАЦІЯ_10 ); мати ОСОБА_1 ; донька ОСОБА_5 .
Доповідь про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за ОГД від 12.06.2025 року (а.с.61,т.1).
Позивач позовні вимоги обґрунтовує Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – Порядок призначення і виплати ОГД).
Під час розгляду справи судом встановлено , що відповідач приймаючи оскаржуване рішення Комісії Міністерства оборони України керувався Постановою КМ № 168“Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28.02.2022 року.
Суд вважає необхідним відмітити, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком №975. 
При цьому, Порядок 975 визначає загальні правила та поширюється на випадки інвалідності або часткової втрати працездатності, не пов`язані з воєнними діями. Однак спеціальною в даному випадку є Постанова № 168, яка регулює виплати у разі загибелі (смерті) або поранення військового під час дії воєнного стану та виконання обов`язків військової служби. 
Постанова КМУ № 168 прийнята законодавцем спеціально після початку повномасштабного вторгнення. Вона регулює виплати у разі загибелі (смерті) або поранення військового під час дії воєнного стану та виконання обов`язків військової служби. 
Отже, обґрунтування позову у даній справі із посиланням на Постанову КМ 975 у даній справі, суд розцінює як хибне.
24 лютого 2025 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/82/24, яке набрало законної сили 26 березня 2025 року, встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зобов`язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказавши в графі “батько” громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
14 квітня 2025 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/4071/25 встановлено юридичний факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу в період з 2013 року і по дату смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (стаття 1 Сімейного кодексу України).
Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною першою статті 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.
Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.
Статтею 2 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про охорону дитинства», яка закріплює основні принципи охорони дитинства, визначено, що всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частин першої, другої статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.
У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.
Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене статтею 16-1 Закону №2011-XII.
Крім того, Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (у редакції, що діяла на дату загибелі ОСОБА_3 ) передбачено, що якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. Оскільки, на момент звернення доньки та цивільної дружини загиблого ОСОБА_3 , одноразова грошова допомога не була виплачена в повному обсязі (мати військовослужбовця отримала 6,6 млн. грн. з 15,0 млн. грн.), Комісією правомірно було прийнято рішення щодо перерозподілу допомоги. 
Ураховуючи зміст позовних вимог, спірним питанням у цій справі є тільки рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим витягом з протоколу від 20.06.2025 року № 23/зм.
Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог. Це узгоджується з висновками, сформульованими у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №824/399/17-а.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач виходив з положень абзацу 4 пункту 2 Постанови від 28.02.2022 №168, якими передбачено вирішення питання щодо перерозподілу суми одноразової грошової допомоги після її призначення.

У зв`язку зі зміною (збільшенням) кола осіб (з 1 особи на 3 особи), які мають право на отримання одноразової грошової допомоги (згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_6 та рішенням Ужгородського районного суду Закарпатської області по справі № 308/82/24 від 24.02.2025, встановлено факт батьківства загиблого відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , законний представник якої звернуся до ОТЦКСП за отриманням одноразової грошової допомоги в інтересах дитини, та рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.04.2025 справа № 308/4071/25 встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та звернулася до ОТЦКСП за отриманням одноразової грошової допомоги).

Слід відмітити, що іншим рішенням відповідача, а саме пунктом 5 протоколу засідання Комісії від 03.05.2024 № 90/168 викладено в такій редакції: « 5. Матері загиблого 10.09.2023 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 21.09.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 13.02.2024 № 321/КЦ/1467 - в сумі 6 600 000 (Шість мільйонів шістсот тисяч) грн. 00 коп», (а.с. 18-19). Щодо оскарження вказаного рішення Комісії - суду такі відомості не надавалися та ході розгляду таких обставин судом не встановлено.
На вимогу суду, відповідачем було надано відомості, про те, що станом на 02.03.2026 року ОСОБА_2 одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю ОСОБА_6 . Комісією не призначалась, (а.с.29, т.1)
Суд вважає за необхідне зазначити, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), а тому виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги дітей не відповідає змісту і меті закону.
Отже, відносини щодо виплати і перерозподілу виплаченої одноразової грошової допомоги ще тривали, виплата у повній сумі не була здійснена, тому дії відповідача відповідають критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, що має наслідком відмову у задоволенні позову. Інші вимоги позовної заяви суд розцінює як похідні від вимоги про визнання рішення протиправним та його скасування, а отже у задоволенні таких слід відмовити, з мотивів, що зазначені вище. 
Суд також зазначає, що решта доводів позовної заяви не мають визначального впливу на правильне вирішення судом позовних вимог у спірних правовідносинах. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на те, що позивач не довела обставин, які б свідчили про порушення її прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.
Згідно приписів статті 139 КАС України у випадку прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, треті особи на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, стягнення одноразової грошової допомоги – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 27 березня 2026 року.
Суддя	Т.В.Скраль