КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2025 року, якою 

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення. 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 18.08.2025 року приблизно о 12 год. 35 хв. в м. Києві на вул. Жмеринській, 28, керував транспортним засобом «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат якого 2,71 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2025 року- скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт вказав, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду справи, не надано правової оцінки тим доказам, які надані поліцейськими та не взято доводи сторони захисту.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази які б вказували на те, що ОСОБА_1 був водієм відповідно до п.1.10 ПДР., оскільки автомобілем він не керував, зокрема в стані алкогольного сп`яніння, автомобіль був припаркований, а ОСОБА_1 знаходився в салоні свого автомобіля разом з товаришем. 
Встановлення факту керування транспортним засобом є суттєвою обставиною для подальшої правової кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Звертає увагу суду, що знаходження в транспортному засобу чи поряд з транспортним засобом, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані) не доводить факту керування транспортним засобом.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 по суті апеляційної скарги, та відповіді на запитання суду, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Перш за все, щодо можливої участі прокурора у судовому розгляді, то суд апеляційної інстанції зауважує, що до Київського апеляційного суду у даній справі надійшли листи Київської міської прокуратури за вх. №6117 від 19.01.2026 року (а.с. 38-40) та вх. №38810 від 30.03.2026 року (а.с.45-47), в яких прокуратура зазначила, що участь прокурора у розгляді такої категорії справ законом не передбачена та буде виходити за межі повноважень органів прокуратури.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду апеляційної скарги, він не збирає нових доказів, а лише частково, у разі наявності обґрунтованого клопотання сторони захисту може передослідити вже наявні у матеріалах справи докази, на які посилається суд першої інстанції, і відповідно не перебирає на себе функцію сторони обвинувачення. ОСОБА_1 вважав за можливе провести розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні і клопотань про виклик прокурора та передослідження матеріалів справи в судовому засіданні не заявляв. 
Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих, належних доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, як вірно зазначив суд першої інстанції обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 426759 від 18.08.2025 (а.с. 1), підтверджуються також наявними у справі, доказами, а саме:
- результатом огляду та стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, результат якого - 2,71%о (а.с. 2);
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено результат пройденого огляду з показником 2,71%о, з яким погодився ОСОБА_1 , що засвідчено його підписом (а.с. 3);
- відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського та іншими доданими матеріалами;

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про доведення винуватості ОСОБА_1 в порушенні нею вимог п. 2.9а. ПДР України.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами ст. 245 КУпАП вказано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відеозапис відображає зміст даних, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, який здійснювався при фіксації дій, передбачених ст.ст. 266, 254, 256 КУпАП. Жодних обставин, які б спростовували достовірність даних, відображених на відеозаписі, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є необґрунтованими. Так, вказане спростовується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема відеозаписами долученими до матеріалів справи, з якого встановлено, що працівники поліції під`їхали до автомобіля «SkodaFabia», д.н.з. НОМЕР_1  у якого були увімкнені задні ходові вогні. ОСОБА_1 перебував за кермом вказаного транспортного засобу. Під час спілкування з працівниками поліції він не заперечує, що керував автомобілем. Потім, поліцейським виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому останній підтвердив, що вчора вживав спиртні напої. Після чого, на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 погоджується та проходить такий огляд із результатом 2,71%о, будь яких заперечень щодо якого не висловлював.

Крім цього, особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення наділена правом відображати у ньому свої пояснення, зауваження та доводи. У даній ситуації, ОСОБА_1 міг використати це право для заперечення факту керування транспортним засобом, якщо на його переконання він дійсно не перебував за кермом, а також для фіксації порушення процедури з боку поліцейських або висловлення інших зауважень щодо обставин події. Однак, як встановлено матеріалами справи, протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 426759 від 18.08.2025 підписаний ОСОБА_1 без будь яких зауважень та заперечень.

Таким чином, сукупність наявних доказів доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а вказані доводи суд вважає спробою уникнення від адміністративної відповідальності.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «ОТаллоран та Франціє проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи вищевикладене, постанова Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 759/20829/25
Апеляційне провадження № 33/824/5705/2025
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Суддя у першій інстанції - Оздоба М.О.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.