Номер провадження 2/754/3191/26
Справа №754/14734/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

10 березня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва
у складі головуючої судді Гринчак О.І.,
за участю секретаря судових засідань Головач О.О.,
представниці позивача Литвиненко Ю.А.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовною заявою Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,
В С Т А Н О В И В:
Позиція сторони позивача
03.09.2025 Київська міська рада звернулася через систему «Електронний суд» до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій просить:
- стягнути із ОСОБА_1 на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0159 га, кадастровий номер 8000000000:62:094:0027 на АДРЕСА_1 за період з 06.12.2021 по 03.09.2024 пропорційно до частки майна в розмірі 76 142,98 грн;
- стягнути із ОСОБА_2 на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0159 га, кадастровий номер 8000000000:62:094:0027 на АДРЕСА_1 за період з 06.12.2021 по 03.09.2024 пропорційно до частки майна в розмірі 25 381,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Київська міська рада ухвалила рішення від 11.04.2024 № 440/8406 «Про передачу громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельної ділянки в оренду для експлуатації нежитлової будівлі - магазину з повсякденного обслуговування населення на АДРЕСА_1 ».
На підставі цього рішення між Київською міською радою та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки від 04.09.2024 № 703.
Чинним законодавством розмежовано поняття земельний податок і орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України з 06.12.2021.
Відповідач не сплачував орендну плату за користування зазначеною земельною ділянкою з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на Земельній ділянці.
Згідно з інформаційною довідкою від 03.09.2025 № 441930235 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка забудована нежитловою будівлею - магазином загальною площею 78,3 кв.м, яка перебуває у спільній частковій власності, а саме:
- громадянину ОСОБА_1 належить 1/2 частки будівлі, відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 15.04.2021, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.04.2021 № 41522176 та 1/4 частка будівлі відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 246 від 15.04.2021, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.04.2021 № 41522369;
- громадянці ОСОБА_2 належить 1/4 частка будівлі, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 248 від 15.04.2021, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.04.2021 № 41522423.
Враховуючи те, що земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України 06.12.2021, позивач просить стягнути з відповідачів безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності з 06.12.2021 до 03.09.2024 (день, що передує реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав).
Відповідно до розрахунку Київської міської ради загальна сума відшкодування розраховується таким чином: 
1) з 06.12.2021 по 31.12.2021 609 118,21*5%/365*26 днів = 2 169,46 грн; 
2) з 01.01.2022 по 31.12.2022 670 030,03*5%/365*365 днів = 33 501,50 грн;
3) з 01.01.2023 по 31.12.2023 770 534,54*5%/365*365 днів = 38 526,73 грн;
4) з 01.01.2024 по 03.09.2024 809 831,80*5%/366*247 днів = 27 326,29 грн;
а разом: 2 169,46 + 33 501,50 + 38 526,73 + 27 326,29 = 101 523,98 грн,
де зазначені: період (рік) розрахунку; нормативно-грошова оцінка земельної ділянки за вказаний період; ставка орендної плати, яка підлягала застосуванню у відповідному періоді (році); кількість днів у відповідному році; кількість днів у відповідному періоді та сума сплати за відповідний період.
За даними Головного управління ДПС у місті Києві нарахування та сплата сум податкових зобов`язань по платі за землю з фізичних осіб (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) - не здійснювалась. Податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за вказаний період - не подавалися.
Відзив на позовну заяву
У відзиві на позовну заяву представник відповідача-1 просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.
У відзиві на позовну заяву йдеться про те, що:
- до 06.12.2021 земельної ділянки не існувало як об`єкта цивільних прав; після того як земельна ділянка була сформована відповідач-1 вживав всіх належних від нього дій з метою оформлення орендних відносин, проте відсутність договору оренди до 2024 року була зумовлена відсутністю відповідного рішення зі сторони позивача та об`єктивними форс-мажорними обставинами (воєнні дії 2022 р.); Київська міська рада не довела належними доказами, що «за звичайних умов» відповідачі як потенційні орендарі погодились би на встановлення їм річної орендної плати саме у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за користування земельною ділянкою, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, замість встановлених законом 3%;
- у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому;
- позивач наполягає на тому, що розрахунок безпідставно збережених коштів за період з 06.12.2021 по 03.09.2024 обґрунтовано здійснено із застосуванням 5 % річної орендної плати, тоді як річна орендна плата не може перевищувати 3 % нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, оскільки така земельна ділянка є сформованою. Водночас позивач не довів належними та допустимими доказами, що у разі укладення з відповідачами договору оренди відразу після формування земельної ділянки (у грудні 2021 року) строком дії протягом 2021 - 2024 років (тобто до вересня 2024 року) річна сума орендної плати складала б саме 5 % від нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки;
- за наявності правових підстав для задоволення позову, річна сума орендної плати має визначатися за положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки;
- вказаний період з 06.12.2021 по 03.09.2024 охоплює період, коли на всій території міста Києва велися бойові дії. З огляду на положення підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» ПК України та враховуючи те, що наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, згідно з яким на всій території міста Києва велися бойові дії з 24.02.2022 по 30.04.2022, за вказаний період користувачі земельних ділянок взагалі не повинні були сплачувати плату за користування земельними ділянками за наявності укладеного ним договору оренди чи без нього;
- перебіг позовної давності для позивача почався з 06.12.2021 та закінчився відповідно 06.12.2024. Натомість з позовом позивач звернувся до суду лише 03.09.2025, тобто з пропуском позовної давності та без обґрунтування наявності у нього підстав для поновлення даного строку та без відповідного клопотання.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Київська міська рада ухвалила рішення від 11.04.2024 № 440/8406 «Про передачу громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельної ділянки в оренду для експлуатації нежитлової будівлі - магазину з повсякденного обслуговування населення на АДРЕСА_1 ».
Згідно з вказаним рішенням вирішено передати громадянину ОСОБА_1 та громадянці ОСОБА_2 , за умови виконання пункту 3 цього рішення, в оренду на 15 років земельну ділянку площею 0,0159 га (кадастровий номер 8000000000:62:094:0027) для експлуатації нежитлової будівлі-магазину з повсякденного обслуговування населення (код виду цільового призначення - 03.07, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) на АДРЕСА_1 де АДРЕСА_1 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва, у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (право власності зареєстровано Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15 квітня 2021 року, номери відомостей про речове право 41522176; 41522423;41522369).
На підставі цього рішення між Київською міською радою та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки від 04.09.2024 № 703.
Відповідно до інформаційної довідки від 03.09.2025 № 441930077 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради є власником земельної ділянки площею 0,0159 га з кадастровим номером 8000000000:62:094:0027 по АДРЕСА_1 ; договір оренди земельної ділянки зареєстровано 04.09.2024, орендодавець за яким є Київська міська рада, орендарі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.05.2024 № НВ-0001172402024 державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:62:094:0027 площею 0,0159 га за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення: 03.07, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, проведена 06.12.2021 Відділом у Волочиському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 10.03.2020.
Отже, вказана земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України з 06.12.2021.
Згідно з інформаційною довідкою від 03.09.2025 № 441930235 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка забудована нежитловою будівлею - магазином загальною площею 78,3 кв.м, яка перебуває у спільній частковій власності, а саме:
- громадянину ОСОБА_1 належить 1/2 частки будівлі, відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 15.04.2021, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.04.2021 № 41522176 та 1/4 частка будівлі відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 246 від 15.04.2021, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.04.2021 № 41522369;
- громадянці ОСОБА_2 належить 1/4 частка будівлі, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 248 від 15.04.2021, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.04.2021 № 41522423.
Відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 17.04.2024 № НВ-8000038022024 вартість земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:62:094:0027 на 2024 рік становить 809 831,80 грн. 
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.03.2023 № НВ-5600178332023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату проведення 22.02.2023 становить 770 534,54 грн.
Відповідно до інформації з офіційного сайту Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, адже саме цей орган уповноважений реалізовувати державну політику у сфері земельних відносин (https://land.gov.ua/derzhgeokadastrpovidomlyaye-pro-indeksacziyu-normatyvnoyi-groshovoyi-oczinky-zemel-za-2024-rik/) значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік становить 1,12 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь). Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить:
2023 рік - 1,051 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь);
2022 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь);
2021 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення).
Таким чином, нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначалась відповідно до вимог законодавства, та:
за 2022 рік становить 670 030,03 грн (770 534,54 /1,15);
за 2021 рік становить 609 118,21 грн (670 030,03/1,1).
Враховуючи те, що земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України 06.12.2021, позивач просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності з 06.12.2021 до 03.09.2024 (день, що передує реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав).
Відповідно до розрахунку Київської міської ради загальна сума відшкодування за період 06.12.2021 до 03.09.2024 становить 101 523,98 грн.
Доказів сплати відповідачами вказаної суми у матеріалах справи немає.
Норми права та мотиви суду
Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а також постійних землекористувачів, а орендною платою - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності» (постанова Верховного Суду від 02.06.2020 № 922/2417/19).
Оскільки відповідачі не є власниками або постійними землекористувачами спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктами плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для них як землекористувачів є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Частиною першою статті 93 та статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 цього Кодексу).
Таким чином, за змістом вказаних положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28.02.2020 у справі № 913/169/18 викладено правовий висновок про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Згідно з ч. 1-4, 9 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
У цій справі встановлено, що спірна земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України з 06.12.2021.
Відповідно до розрахунку Київської міської ради загальна сума відшкодування за період з 06.12.2021 до 03.09.2024 становить:
1) з 06.12.2021 по 31.12.2021 609 118,21*5%/365*26 днів = 2 169,46 грн;
2) з 01.01.2022 по 31.12.2022 670 030,03*5%/365*365 днів = 33 501,50 грн;
3) з 01.01.2023 по 31.12.2023 770 534,54*5%/365*365 днів = 38 526,73 грн;
4) з 01.01.2024 по 03.09.2024 809 831,80*5%/366*247 днів = 27 326,29 грн;
а разом: 2 169,46 + 33 501,50 + 38 526,73 + 27 326,29 = 101 523,98 грн.
Відповідачі свого контррозрахунку щодо проведеного Київською міською радою розрахунку розміру безпідставно збережених грошових коштів не надали.
Щодо розміру річної орендної плати
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на АДРЕСА_1 визначено категорію земель - землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення земельної ділянки - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Тому, розрахунок орендної ставки за користування відповідачем-1 та відповідачкою-2 земельною ділянкою з цільовим призначенням - «03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» здійснено в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що встановлено у додатках 11 до рішень Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2021 рік» від 24.12.2020 № 24/24, «Про бюджет міста Києва на 2022 рік» від 09.12.2021 № 3704/3745; «Про бюджет міста Києва на 2023 рік» від 08.12.2022 № 5828/5869; «Про бюджет міста Києва на 2024 рік» від 14.12.2023 № 7531/7572.
Щодо плати за землю у зв`язку з веденням бойових дій
Відповідач стверджує, що Київська міська рада в порушення законодавчих норм включила до стягнення період з 06.12.2021 по 03.09.2024, який охоплює період, коли на всій території міста Києва велися бойові дії, за яким не нараховується та не сплачується плата за землю» з огляду на положення абзацу 1 підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Відповідно до положень абзацу 1 підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, вся територія міста Києва (код території UA80000000000093317) включена до п. 2.11 підрозділу 2 "Території активних бойових дій" розділу І Переліку № 309 із зазначенням дати початку бойових дій 24.02.2022 та дати завершення бойових дій 30.04.2022.
У постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 922/2378/20 міститься висновок про те, що «власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм ПК України».
Суд встановив, що у спірний період 06.12.2021 по 03.09.2024 відповідачі були фактичними користувачами земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї, і використовували її без укладення договору оренди землі, тому вони не підпадають під правове регулювання підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Такий правова позиція відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2025 року у справі № 910/8635/24.
Щодо позовної давності
У відзиві на позовну заяву відповідач-1 стверджує про сплив позовної давності.
За приписами статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексу України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24 (провадження № 12-19гс25) зазначено, що:
«під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХнабрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.
Підсумовуючи, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану».
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року № 4434-IX (набрав чинності 04.09.2025) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
Отже, оскільки позов подано 03.09.2025, тому з урахуванням карантину та введеного воєнного стану, суд дійшов висновку, що у цій справі позовна давність не спливла.
Загальні висновки 
Оскільки у спірний період з 06.12.2021 по 03.09.2024 відповідачі здійснили користування земельною ділянкою комунальної форми власності без достатньої правової підстави та за рахунок територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради та фактично зберегли кошти, які мали сплатити за користування відповідною земельною ділянкою, суд дійшов висновку про наявність підстав, встановлених ст. 1212 ЦК України, для стягнення з відповідачів на користь позивача безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою пропорційно до частки майна, а саме з відповідача-1 коштів у сумі 76 142,98 грн, та з відповідачки-2 коштів у сумі 25 381,00 грн.
Щодо судових витрат
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом, тому судові витрати зі сплати судового збору покладаються на кожного з відповідачів пропорційно розміру задоволених до них позовних вимог.
Керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0159 га, кадастровий номер 8000000000:62:094:0027 на АДРЕСА_1 за період з 06.12.2021 по 03.09.2024 пропорційно до частки майна в розмірі 76 142,98 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1816,80 грн.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0159 га, кадастровий номер 8000000000:62:094:0027 на АДРЕСА_1 за період з 06.12.2021 по 03.09.2024 пропорційно до частки майна в розмірі 25 381,00 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Київська міська рада, код ЄДРПОУ 22883141, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та підписано 18.03.2026.
Суддя Деснянського
районного суду міста Києва       Оксана ГРИНЧАК