КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/1649/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026року  місто Київ
справа № 757/35980/19-ц 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Матійчук Г.О., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:
В липні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 21 травня 2015 року у розмірі 89332,06 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 41008,89 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 20856,37 грн.; заборгованості за пенею за прострочення зобов'язання - 22536,70 грн.; заборгованості за пенею за несвоєчасність сплати боргу - 200 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 4230,10 грн.
В обґрунтування вимог посилався на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 21 травня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Вказував, що відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Зазначав, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Позивач вказував, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак останній умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2020 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в сумі 89332,06 грн., яка складається з: 41008,89 грн. тіла кредиту, 20856,37 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 22536,70 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання, 200 грн. пені за несвоєчасно сплачений борг на суму від 100 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина), 4230,10 грн. штрафу (процентної складової).
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати в розмірі 1921 грн.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 червня 2025року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3  про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог посилався на те, що він ніколи не погоджувався на ті умови кредитування, про які зазначає позивач, оскільки перед отриманням платіжної картки «Універсальна» відповідач не був ознайомлений зі змістом долучених позивачем до позову Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів, не надавав згоду на те, що вказані документи є складовою кредитного договору, укладеного між ним та позивачем.
Вказував, що єдиний документ, що підписаний відповідачем - це анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНК від 21 травня 2015 року, проте у вказаній анкеті-заяві не визначено погоджений сторонами розмір кредитного ліміту, строк його погашення, не зазначено розмір процентної ставки за користування кредитним лімітом, розміри і види штрафних санкцій за порушення зобов`язань.
Зазначав, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що він ознайомився і погодився саме з тими Тарифами та Умовами і Правилами надання банківських послуг, витяги з яких долучено позивачем до позову.
Посилався на те, що на момент винесення судом першої інстанції заочного рішення в матеріалах справи було відсутні докази, які б підтверджували збільшення розміру наданого йому кредиту з 5000 грн. - у 2015 року до як мінімум 61865 грн. - у 2019 році.
Вказував, що у період з 01 липня 2017 року по 01 лютого 2019 року з нього стягувалися (списувалися) відсотки за користування кредитом, які фактично зараховувалися банком в заборгованість за «тілом» кредиту.
Зазначав, що заявлена позивачем до стягнення з нього заборгованість за «тілом» кредиту нарахована незаконно, так як включає в себе не лише фактично отримані ОСОБА_1 кошти кредиту, а й відсотки за користування ним, від сплати яких ОСОБА_1 звільнений на підставі п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».
13 листопада 2025 року від позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до положень статтей 526, 530, 610, ч.1 статті 612 ЦК Українизобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Частиною 1 ст.627 ЦК Українивизначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Як вбачається з матеріалів справи, 21 травня 2015 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів.
У анкеті-заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві.
Вказана анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію.
Проте, у зазначеній анкеті-заяві не зазначено, яку саме картку відповідач бажає оформити, не зазначено даних про умови кредитування, в тому числі - кредитний ліміт, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії.
Як вбачається з матеріалів справи, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками, пеню та штрафи.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ та Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду».
Витягом з обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» та Умов та Правил, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил розуміввідповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПРИВАТБАНКУ, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, трафів, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 21 травня 2015 року у загальному розмірі 89332,06 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 41008,89 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 20856,37 грн.; заборгованості за пенею за прострочення зобов'язання - 22536,70 грн.; заборгованості за пенею за несвоєчасність сплати боргу - 200 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 4230,10 грн.
Щодо вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 41008,89 грн., колегія суддів виходить з наступного.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 41008,89 грн., яка утворилася станом на 17 червня 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначав, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак останній умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає.
Так, позивач, на підтвердження своїх вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту надав суду розрахунок заборгованості за договором №б/н від 21 травня 2015 року станом на 17 червня 2019 року, довідку про видачу кредитних карток, довідку про зміну умов кредитування, виписку по рахунку за період з 01 січня 1999 року по 07 травня 2024 року.
Як вбачається з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідачу були видані кредитні картки: 
№НОМЕР_1 , дата відкриття 21 травня 2015 року, термін дії до 07/17;
№ НОМЕР_2 , дата відкриття 21 червня 2016 року, термін дії до 05/18;
№ НОМЕР_3 , дата відкриття 21 травня 2018 року, термін дії до 04/22.
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача (договір б/н), старт карткового рахунку № НОМЕР_1  був визначений 21 травня 2015 року та встановлений кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн., який неодноразово був як збільшений: 25 листопада 2015року до 5000грн., 15 грудня 2015 року до 3410,10 грн., 20 травня 2018 року до 48000 грн., а 16 лютого 2019 року кредитний ліміт звеншено до 0,00 грн.
В апеляційній скарзі відповідач вказувала на те, що банк безпідставно списував з його рахунку відсотки за користування кредитом, пеню та штрафи, які фактично зараховувалися банком в заборгованість за тілом кредиту.
Виписка за картковим рахунком відповідача, що міститься в матеріалах справи (т.2 а.с.72-79) є належним доказом для визначення заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18-ц.
Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки за договором б/н по рахунку, відповідач здійснював витрати кредитних коштів та періодично вносив кошти на погашення кредиту.
Відповідно до наданого розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що позивачем безпосередньо до загальної заборгованості по кредиту включалося та відповідно проводилося списання: відсотків за використання кредитного ліміу, пеня та штрафи.
При цьому, оскільки матеріали справи не містять доказів про погодження з відповідачем умов стягнення відсотків за користування кредитним лімітом, пені та комісії, колегія суддів вважає, що позивач безпідставно нарахував у розмір заборгованості вказані складові.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, виходячи із наявної заборгованості за кредитом по тілу в сумі 41008,89 грн. станом на 17 червня 2019 року банком у її розмір були включені та відповідно списані:
відсотки за використання кредитного ліміту, що загалом становить 26622,08 грн.;
пеня, що загалом становить 20101,41 грн.;
штрафи, що загалом становить 350 грн., що загалом становить 47073,49 грн.
Оскільки, позивачем не надано доказів погодження сторонами розміру процентів закористування кредитним лімітом, пені та штрафів, то внесені відповідачем кошти повинні були бути зараховані на погашення заборгованості по тілу кредиту.
А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідач фактично отримав кредит та користувався ним, отже з останнього підлягала стягненню сума за тілом кредиту за вирахуванням платежів, які списані за непогодженими відсотками за використання кредитного ліміту, пенею та штрафами: 41008,89 грн. - 26622,08 грн. - 20101,41 грн. - 350 грн., отже заборгованість відповідача станом на 17 червня 2019 року відсутня.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти були повернуті АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується випискою по рахунку відповідача, правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 41008,89 грн. відсутні.
Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 20856,37 грн.; заборгованості за пенею за прострочення зобов'язання - 22536,70 грн.; заборгованості за пенею за несвоєчасність сплати боргу - 200 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 4230,10 грн., колегія суддів зазначає, що так як відповідач не погоджував у анкеті-заяві розмір відсотків, пені та штрафів, відповідно позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 20856,37 грн.; заборгованості за пенею за прострочення зобов'язання - 22536,70 грн.; заборгованості за пенею за несвоєчасність сплати боргу - 200 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 4230,10 грн. задоволенню не підлягають.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, а відтак рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача та користь відповідача судові витрати у розмірі 2881,50 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1  - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1-д, код ЄДРПОУ 14360570 на користь  ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2881 грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: