Справа 688/2327/25 
№ 2/688/92/26 

Рішення 
Іменем України

23 березня 2026 року        м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого - судді Березюк Н.П.
за участю: секретаря судового засідання Кулеші Л.М.,
позивачки ОСОБА_1 ,
її представника ОСОБА_2 ,
представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , законного представника малолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» про стягнення коштів у порядку регресу, 
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
21.05.2025 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення коштів в порядку регресу. Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , частки в праві спільної часткової власності на земельну ділянку, розташовану за вищевказаною адресою, яку виділено для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 3221286002:02:001:0038 та автомобіля марки Chery тип AIX/DE11TL/5W2P комерційний опис Tiggo2, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є вона, як дружина, його дочка ОСОБА_8 та відповідачка ОСОБА_3 як його мати. У визначений законом строк, як спадкоємці першої черги за законом звернулись до Першої шепетівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріус завела спадкову справу №40/2024, а 17.06.2024 - видала свідоцтва про право на спадщину за законом. 
За життя 17.09.2021 ОСОБА_7 уклав кредитний договір №26/32/21 та отримав кредитні кошти в сумі 243600 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,5% річних для придбання автомобіля, який входить до складу спадщини. Як забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, вона та АТ «КБ «Глобус» уклали договір поруки №26/32/21/П від 17.09.2021 та договір застави транспортного засобу №26/32/21/3. На момент відкриття спадщини заборгованість за кредитним договором становила 197 913,90 грн, яку вона погасила в повному обсязі. Її неодноразові звернення до відповідача погасити заборгованість по кредиту в рамках спадкового майна, остання ігнорувала. Посилаючись на те, що вона та її донька прийняли 2/3 частини спадщини (по 1/3 частині кожна), відповідач ОСОБА_3 також прийняла 1/3 частину спадщини, вважає, що відповідач повинна сплатити їй 1/3 частину заборгованості за кредитом, яка існувала на момент відкриття спадщини, що становить 65971,30 грн. За наведених обставин, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь кошти в розмірі 65791,30 грн в порядку регресу.
Після залучення до участі в справі як співвідповідача - законного представника малолітньої доньки померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_5 , представник позивачки ОСОБА_2 28.10.2025 подала заяву про уточнення позовних вимог та позовну заяву, в яких просила стягнути з ОСОБА_3 та законного представника малолітньої відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на користь позивачки ОСОБА_1 по 49478,47 грн, сплачених позивачкою боргових зобов`язань спадкодавця ОСОБА_7 в порядку регресу.
12.01.2026, після подання клопотання про виключення законного представника малолітньої відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 як неналежного відповідача, представник позивачки ОСОБА_2 подала заяву про уточнення позовних вимог та позовну заяву, в яких просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 65791,30 грн сплачених позивачкою боргових зобов`язань спадкодавця ОСОБА_7 в порядку регресу. 
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в редакції, поданій 12.01.2026, підтвердили обставини, викладені в позові, зазначили, що нотаріус відмовила ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я її малолітньої доньки ОСОБА_5 , оскільки заяву про видачу свідоцтва не було подано в строк, передбачений Цивільним кодексом України. Для реалізації права малолітньої дитини на спадкування, необхідно звернутися до суду, а тому позовні вимоги до ОСОБА_6 є передчасними. Просили стягнути сплачені позивачкою боргові зобов`язання спадкодавця ОСОБА_7 за кредитним договором з відповідачки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки таких зобов`язань в порядку регресу. Також пояснили, що АТ «КБ «Глобус» подав вимогу (претензію) до спадкоємців на суму 179992,20 грн, проте позивачка сплатила АТ «КБ «Глобус» кошти у сумі 197913,90 грн, до якої також увійшов борг по картковому рахунку, що підтверджується довідкою АТ «КБ «Глобус» 
Узагальнені доводи та заперечення відповідача
Відповідач ОСОБА_3 у відзиві на позов вимоги не визнала. Вказала, що після смерті сина вирішила не приймати участь у спадкуванні його майна, залишивши все його доньці та дружині, про що повідомила останній під час поховання сина. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки вона не набула статусу спадкоємця, адже не отримувала свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому, позивачка, яка вважає, що набула статусу кредитора, втратила права вимоги у зв`язку зі спливом 6-місячного строку, що минув з моменту виникнення права вимоги, та звернулась до суду з порушенням строків, встановлених законом. Вказала, що син оформив кредит для купівлі автомобіля в інтересах сім`ї, в результаті чого вони з позивачкою набули у спільну власність автомобіль, позивачка у відносинах з банком виступала поручителем, тому кошти, які надійшли до банку від імені ОСОБА_1 були зараховані як погашення кредиту за договором поруки №26/32/21П від 17.09.2021, а не як погашення боргу спадкоємцем боржника. Позивачка отримала частину вигоди від кредиту, наданого її чоловікові, і не може перекладати фінансове навантаження на інших осіб, які до цієї вигоди не мають відношення. Зазначила, що, не отримавши від спадкодавця у спадщину жодного майна, вона не набула статусу спадкоємця, і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольняти вимоги кредитора. Вона не є боржником, не приймала спадщину та не вступала у зобов`язальні правовідносини за кредитом або порукою. Вважає позовні вимоги безпідставними, просить відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, з підстав, викладених у відзиві.
Законний представник малолітньої відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, оскільки перебуває на тривалому лікуванні, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечила.
Представник третьої особи АТ «КБ «Глобус» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи суду не надав, своєї позиції щодо позову не висловив.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
21.05.2025 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом. 27.05.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки, 03.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив спрощене позовне провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 21.07.2025. 
13.06.2025 від відповідачки ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позов.
18.06.2025 від представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив на позов. 
05.08.2025 суд постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального провадження, призначив у справі підготовче засідання на 12.08.2025, задовольнив клопотання представника відповідача про витребування доказів - копії спадкової справи після смерті ОСОБА_7 11.08.2025 до суду надійшла копія спадкової справи.
12.08.2025, суд за згодою представників сторін, залучив до участі в справі як співвідповідача - законного представника малолітньої відповідачки ОСОБА_5 її матір ОСОБА_6 , призначив підготовче засідання на 03.09.2025, яке відкладалося на 30.09.2025 у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання ОСОБА_6 судової повістки.
24.09.25 до суду надійшла заява законного представника малолітньої відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , у якій остання, посилаючись на перебування на тривалому лікуванні, просила розгляд справи проводити у її відсутності.
Підготовче засідання відкладалося на 28.10.2025 для уточнення позовних вимог у зв`язку із залученням співвідповідача. 28.10.2025 сторона позивача через систему «Електронний суд» подала заяву про уточнення позовних вимог та позовну заяву. Підготовче засідання відкладалося на 01.12.2025, 18.12.2025, 14.01.2026, 25.02.2025 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 для врегулювання спору та у зв`язку з відсутністю електроенергії в суді (за графіком).
09.01.2026 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 про виключення законного представника малолітньої відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 як неналежного відповідача та залучення її до участі в справі як третю особу на стороні відповідача.12.01.2026 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог та позовна заява з додатками. 
25.02.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду на 12.03.2026.
12.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 23.03.2026.
Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин
Суд встановив, що 30.05.2019 згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 30.05.2019 позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , від якого у них народилася донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в свідоцтві про народження якої від 25.07.2019, вони записані батьками.
17.09.2021 ОСОБА_7 , перебуваючи у шлюбі з позивачкою, уклав з АТ «КБ «Глобус» кредитний договір №26/32/21, за умовами якого отримав кредит в сумі 243600 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 10,5% річних, строком на 84 місяці з метою придбання нового автомобіля, оплати страхового платежу та комісії за надання кредиту. 
З метою забезпечення виконання ОСОБА_7 зобов`язань за кредитним договором, позивачка ОСОБА_1 та АТ «КБ «Глобус» уклали договір поруки №26/32/21/П від 17.09.2021 та договір застави транспортного засобу №26/32/21/3.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер (загинув) в с. Токмачка Пологівського району Запорізької області, про що видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 09.10.2023. 
Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на майно, яка складається з: частини у праві спільної часткової власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , що належала йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.05.2020 року, частини земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою, виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 3221286002/02/001/0038, що належала йому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.05.2020 та частини автомобіля марки Chery тип AIX/DE11TL/5W2P комерційний опис Tiggo 2, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що належав йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 16.09.2021.
14.12.2023 АТ «КБ «Глобус», як кредитор спадкодавця ОСОБА_7 звернулось до Першої шепетівської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та потенційного спадкоємця ОСОБА_1 (дружини) з вимогою (претензією) до спадкоємців ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку ст. 1281 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, про заведення спадкової справи, у якій зазначив, що боржник ОСОБА_7 станом на 14.12.2023 має кредитні зобов`язання перед АТ КБ «Глобус» в сумі 179992,20 грн за кредитним договором №26/32/21 від 17.09.2021.
На підставі вказаної претензії, нотаріус завела спадкову справу №40/2024, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі за №75735744 від 07.02.2024 та повідомила кредитора про те, що заяв від спадкоємців не надходило. 
Станом на 04.10.2023 ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . На день його смерті за цією ж адресою були зареєстровані матір померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та його сестра ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
06.03.2024 позивачка ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_7 , повідомила, що спадкове майно складається з частки у праві власності на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 та частки у праві власності на автомобіль марки Chery, модель Tiggo 2, 2021 року випуску. Зазначила, що спадкоємцями за законом, крім неї, є також донька померлого ОСОБА_8 та мати померлого ОСОБА_3 .
01.04.2024 ОСОБА_1 подала у нотаріальну контору заяву про те, що ознайомлена з претензією до спадкоємця.
17.06.2024 позивачка ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву, у якій просила видати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме: на частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221286002:02:001:0038. 
Тоді ж позивачка ОСОБА_1 подала до нотаріуса заяву про видачу на її ім`я та ім`я неповнолітньої дитини ОСОБА_8 свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з: права на частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221286002:02:001:0038, автомобіля марки Chery.
17.06.2024 державний нотаріус Першої шепетівської державної нотаріальної контори Камфорович О.А. видала ОСОБА_1 , як пережившій дружині ОСОБА_7 два свідоцтва про право власності, на частину майна, набутого подружжям за час шлюбу, а саме: частку житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , частку земельної ділянки з кадастровим номером 3221286002:02:001:0038. Свідоцтва зареєстровані в реєстрі за №1827 та №1828 (спадкова справа № 40/2024)
Тоді ж державний нотаріус Першої шепетівської державної нотаріальної контори Камфорович О.А. видала 6 свідоцтв про право на спадщину за законом дружині померлого ОСОБА_1 та дочці померлого ОСОБА_8 , кожній, на 1/3 частину спадкового майна, що складається з: частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , частки в праві спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221286002:02:001:0038, автомобіля марки Chery. Свідоцтва зареєстровані в реєстрі за №№1829,1830,1831,1832,1833,1834 (спадкова справа № 40/2024). 
Нотаріус не врахувала, що ОСОБА_1 , звертаючись 06.03.2024 з заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_7 , повідомила у цій заяві, що спадковим майном є не цілий автомобіль, а його частина.
Відповідачка ОСОБА_3 згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00044416273 від 06.04.2024, є матір`ю померлого ОСОБА_7 , була зареєстрована з ним за однією адресою станом на дату смерті сина, не зверталась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, а також із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, свідоцтв про право на спадщину за законом не отримувала, що підтверджується відомостями спадкової справи.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.04.2024, яке набрало законної сили 20.05.2024, встановлений юридичний факт про те, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Суми.
На виконання рішення суду 23.05.2024 відділ ДРАЦС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видав відповідне свідоцтво про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 . 
07.08.2025 ОСОБА_6 , діючи як законний представник малолітньої ОСОБА_5 , звернулась до Першої шепетівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 . 
Однак, нотаріус відмовила їй в оформленні спадкових прав малолітньої дитини у зв`язку з пропуском 6-місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначивши, що після спливу вказаного строку іншим спадкоємцям вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Відмова мотивована також тим, що у зв`язку з відсутністю згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, на внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, такі зміни внести неможливо.
07.04.2025 позивачка ОСОБА_1 направила відповідачці ОСОБА_3 пропозицію про досудове врегулювання спору, у якій, посилаючись на те, що остання вважається такою, що прийняла спадщину після смерті сина в розмірі 1/3 частини автомобіля, пропонувала сплатити 1/3 частку боргових зобов`язань ОСОБА_7 за кредитним договором на придбання ним автомобіля, що складає 65971,30 грн. 
Станом на дату звернення кредитора спадкодавця з претензією до спадкоємців ОСОБА_7 14.12.2023, кредитні зобов`язання спадкодавця ОСОБА_7 перед АТ КБ «Глобус» за кредитним договором №26/32/21 від 17.09.2021 згідно претензії кредитора боржника (спадкодавця ОСОБА_7 ) становили 179992,20 грн. 
Згідно довідки, виданої АТ «КБ «Глобус» 05.03.2025 розмір заборгованості ОСОБА_7 перед АТ «КБ «Глобус» за кредитним договором №26/32/21 від 17.09.2021 станом на 04.10.2023 становила 197913,90 грн, заборгованість повністю погашена, банк не має претензій до ОСОБА_1 .
Відповідно до звітів про вартість об`єкта оцінки, виготовлених на замовлення позивачки, вартість житлового будинку  АДРЕСА_1 становить 413955 грн: вартість земельної ділянки, кадастровий номер 3221286002:02:001:0038, розташованої в АДРЕСА_1 , становить 147227 грн, вартість автомобіля марки Chery Tiggo 2 AIX/DE11TL/5W2P, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням технічного зносу, умов зберігання, комплектації становить 338000 грн. 
Мотиви та висновки суду. Застосовані норми права
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі №925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Згідно із статтею 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Так, за змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частин другої - четвертої статті 1273 ЦК України фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування.
За статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України регламентовано, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
У разі смерті фізичної особи-боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц зауважував, що у ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.
Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.
Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.
Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.
Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.
Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку.
Отже, за змістом положень частини першої статті 1282 ЦК України за наявності кількох спадкоємців кожен з них зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
З огляду на системний аналіз положень статей 528, 541, 544, 1282 ЦК України, вказівка у законі на особисте виконання спадкоємцем вимог кредитора дає підстави дійти висновку про часткову відповідальність спадкоємців за успадкованими ними обов`язками спадкодавця, які є подільними.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обов`язок доказування та подання доказів за змістом статей 12, 81 ЦПК України покладається на сторону, яка посилається на такі обставини, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тобто, згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.
Звертаючись до суду з позовом, та в подальшому, уточнивши позовні вимоги, позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачки ОСОБА_3 як спадкоємиці після смерті сина ОСОБА_7 на її користь частину грошових коштів, сплачених нею в повному обсязі кредитору за успадкованим грошовим обов`язком на підставі кредитного договору №26/32/21 від 17.09.2021. 
Суд на підставі наявних у справі доказів встановив, що спадкодавець ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок смерті своїм майно не розпорядився, заповіту не склав.
Отже спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є його матір, малолітня дитина, народжена у фактичних шлюбних стосунках, дружина та малолітня дитина народжена у зареєстрованому шлюбі.
Так, мати ОСОБА_3 , з якою спадкодавець був зареєстрований на день смерті за однією адресою, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті сина, оскільки не заявила про відмову від неї. Малолітня донька, народжена у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки її мати ОСОБА_6 не відмовилася, з дозволу органу опіки та піклування, від прийняття спадщини, належної малолітній. Дружина ОСОБА_1 , з якою спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі з 2019 року до дня смерті та малолітня дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняли спадщину в порядку, визначеному Законом.
Суд встановив, що після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на частину житлового будинку, частину земельної ділянки та частину автомобіля, що були придбані ОСОБА_7 під час шлюбу із позивачкою ОСОБА_1 . 
Так, у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
Позивачка, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, зазначала, що до складу спадкового майна входить частина житлового будинку та земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок; частина автомобіля.
В подальшому звернулась до нотаріуса про видачу на її ім`я свідоцтв про право власності на частину житлового будинку та частину земельної ділянки, як пережившому подружжю, однак не просила видати таке ж свідоцтво на частину автомобіля, придбаного під час шлюбу на умовах кредитного договору.
Суд зауважує, що автомобіль придбаний під час шлюбу позивачки та ОСОБА_7 , тому є спільною сумісною власністю подружжя, не зважаючи на те, що правовстановлюючий документ (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) був оформлений на ОСОБА_7 .
Позивачка не довела належними та допустимими доказами, що автомобіль був придбаний придбаний за особисті кошти спадкодавця, не надала доказів того, що за життя ОСОБА_7 , подружжя домовилися чи уклали шлюбний договір, про те, що автомобіль, придбаний за кредитні кошти, є особистою власністю ОСОБА_7 . 
Отже кредитний договір, укладений за життя ОСОБА_7 в інтересах сім`ї, створив обов`язки для його дружини ОСОБА_1 , оскільки майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Оскільки автомобіль, придбаний спадкодавцем ОСОБА_7 на кредитні кошти є спільним майном подружжя, тому після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина саме на частину автомобіля, а не на весь автомобіль, як на те вказує позивачка, на підтвердження своїх позовних вимог.
В судовому засіданні встановлено, що за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 придбали житловий будинок, вартістю 413955 грн, земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, вартістю 147227 грн та автомобіль вартістю 338000 грн. Всього майна на загальну суму 899182 грн. Речові права на вказане майно були зареєстровані на ОСОБА_7 .
Вартість майна підтверджена висновками спеціаліста, виготовленими на замовлення позивачки. Відповідачі не надали доказів на спростування, чи доведення іншої вартості майна, не заявляли клопотань про призначення у справі експертиз для встановлення вартості цього майна, з метою визначення вартості спадкового майна та вартості частки кожного спадкоємця у спадщині.
Таким чином до складу спадщини після смерті ОСОБА_7 увійшла частина майна, придбаного спадкодавцем ОСОБА_7 у шлюбі з позивачкою ОСОБА_1 , вартістю 449591 грн.
Відповідно до частини 1 статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
Отже кожному із чотирьох спадкоємців ОСОБА_7 за законом належить частка спадкового майна, вартістю 112397,75 грн.
Позивачка просила стягнути з відповідачки ОСОБА_3 в порядку регресу, вартість сплачених нею боргових зобов`язань спадкодавця в розмірі 197913,90 грн, з розрахунку 1/3 частини, що складає суму 65971,30 грн, при цьому не заявляла вимог до законного представника малолітньої відповідачки ОСОБА_5 , вважаючи такі передчасними.
Суд зауважує, що розмір боргових зобов`язань спадкодавця визначений позивачкою не вірно. Так з матеріалів спадкової справи слідує, що АТ «КБ «Глобус» подав нотаріусу вимогу (претензію) до спадкоємців боржника ОСОБА_7 на суму 179992,20 грн, а тому розмір регресної вимоги має обраховуватися саме з розміру цієї суми, а не з суми 197913,90 грн, яку позивачка сплатила кредитору.
Твердження сторони позивача, що до суми 197913,90 грн, яку позивачка сплатила кредитору спадкодавця увійшла заборгованість по банківській картці та, що така заборгованість належала спадкодавцю, не підтверджені жодними належними, допустимими та достатніми доказами, а тому суд не приймає їх для розрахунку суми регресної вимоги до відповідачки ОСОБА_3 .
Як уже зазначалося, ОСОБА_7 придбав автомобіль в інтересах сім`ї, за кредитні кошти під час перебування у зареєстрованому шлюбі із позивачкою ОСОБА_1 , котра виступила поручителем його зобов`язань за кредитним договором. Ідеальна частка автомобіля в розмірі частини, належить дружині померлого - ОСОБА_1 , отже кредитний договір, створив обов`язки для неї в рівних частках із її покійним чоловіком в розмірі по 89996,1 грн (179992,20:2), виходячи з презумпції рівності права подружжя на майно набуте в шлюбі, в т.ч. на боргові зобов`язання за договором укладеним в інтересах сім`ї. 
Сплативши заборгованість спадкодавця за кредитним договором, позивачка має право на отримання від інших спадкоємців компенсації відшкодованих нею боргових зобов`язань спадкодавця у порядку регресу в межах вартості майна одержаного кожним спадкоємцем у спадщину, з розрахунку боргових зобов`язань спадкодавця в розмірі 89996,1 грн, які покладаються на кожного із чотирьох спадкоємців у рівних частках в розмірі по 22499,03 грн (89996,1грн:4), що не перевищує вартості майна, одержаного у спадщину кожним спадкоємцем у розмірі 112397,75 грн. 
Отже після смерті ОСОБА_7 , його дружина ОСОБА_1 та малолітня донька ОСОБА_8 прийняли спадщину, отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину та набули обов`язку по сплаті зобов`язань за кредитним договором по 22499,03 грн (89996,1грн:4), кожна. Матір спадкодавця ОСОБА_3 та малолітня донька ОСОБА_5 вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки в установленому порядку не заявили про відмову від неї, тому, відповідно до ст. 1218 ЦК України, прийняли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в т.ч. обов`язок по сплаті зобов`язань за кредитним договором по 22499,03 грн (89996,1грн:4), кожна.
Твердження сторони позивача про необхідність стягнення з відповідачки ОСОБА_3 1/3 частини боргових зобов`язань спадкодавця, оскільки нотаріус видала свідоцтва про право на спадщину з розрахунку трьох спадкоємців, а законний представник малолітньої відповідачки не зверталась до суду з відповідним позовом є безпідставними.
Закон визначає особисте виконання спадкоємцями вимог кредитора, що встановлює часткову відповідальність спадкоємців за успадкованими ними обов`язками спадкодавця, які є подільними та не визначає солідарного обов`язку спадкоємців відповідати за зобов`язаннями спадкодавця.
Малолітня ОСОБА_5 вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки її матір ОСОБА_6 , за згодою органу опіки та піклування не відмовилася від спадщини, яка належить малолітній дитині з часу її відкриття.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Оскільки позовна вимога до законного представника малолітньої відповідачки ОСОБА_5 не заявлялася, суд вирішує справу лише в межах заявлених вимог до ОСОБА_3 .
На підставі викладеного з відповідачки ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 в порядку регресу 22499,03 грн грошових коштів, сплачених за кредитними зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_7 . 
Розподіл судових витрат.
Згідно з частиною1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК), витрати, пов`язані із залученням експертів (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК).
Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачка сплатила 1211,20 грн судового збору за позовну вимогу до відповідачки ОСОБА_3 .
Суд задовольнив вимоги позивачки на 34,10% (22499,03грн : 65971,30 грн х 100%), Отже з відповідачки необхідно стягнути 413,10 грн (1211,20грн х 34.10%) у відшкодування сплаченого судового збору. 
Також позивачка сплатила 1211,20 грн судового збору за позовну вимогу до законного представника малолітньої відповідачки ОСОБА_5 , проте в подальшому уточнила позовні вимоги, просила вилучити вказаного відповідача та не пред`являла вимог до неї, отже витрати по сплаті судового збору за цю вимогу відшкодуванню не підлягають.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. 
Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 7000 грн. 
На підтвердження надання правової допомоги представник позивача надала ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, посвідчення адвоката. Розгляд справи проведений за участю позивачки та представника позивача, яка приймала безпосередню участь у підготовчих засіданнях та під час судового розгляду.
Тому суд, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України вважає можливим покласти такі витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягнути на користь позивачки 2387 грн.
Розмір витрат позивача на оплату робіт експерта за виготовлення звітів про експертну грошову становить 10400 грн, що підтверджується товарним чеком №001 від 25.12.2025 про їх сплату.
Отже з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню витрати на оплату робіт експерта пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 3546,40 грн (10400х34,10%).
Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , законного представника малолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» про стягнення коштів у порядку регресу, задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 22499,03 (двадцять дві тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 03 коп грошових коштів, сплачених за кредитними зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_7 у порядку регресу.
В решту позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6346,50 грн судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 413,10 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 2387 грн та витрат на експертизу в розмірі 3546,40 грн.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована в АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 13.06.2019, орган видачі 8026, РНОПП НОМЕР_6 ;
відповідачі: 
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована в АДРЕСА_2 ;
- законний представник малолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована в АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 27.11.2002 року Середино-Будським РВ УМВС України в Сумській області, РНОКПП НОМЕР_8 ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус», адреса: м. Київ, провул. Куренівський, буд. 19/5, код ЄДРПОУ 35591059.

Суддя:        Неоніла БЕРЕЗЮК