Справа № 314/4535/25
Провадження № 2/314/418/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2026  м.Вільнянськ 
Вільнянський районний суд Запорізької області в складі 
головуючого судді Швець О.В., 
секретар судового засідання Павлівська І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/4535/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10007/0336 філії – Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту з нерухомого майна,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Державний Ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10007/0336 філії – Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту з нерухомого майна.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку, загальною площею 50,5 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . При зверненні до нотаріуса для з`ясування питання щодо необхідних документів для оформлення договору дарування будинку, позивачу стало відомо, що на будинок накладено обтяження за реєстраційним номером обтяження: №2052073 від 06.06.2005, тип обтяження – заборона (архівний запис), підстава обтяження – лист б/н Вільнянська держнотконтора, архівний номер: 1997086ZAP107, архівна дата: 29.05.2000 р., дата виникнення: 02.03.1993 р. Додатково позивачу було повідомлено, що обтяження було зареєстровано на підставі звернення АТ «Державний ощадбанк України».
Згідно з листів ТВБВ №10007/0336 філії – ЗОУ АТ “Ощадбанк” від 16.09.2025 № 107.336-996 та листом від 23.09.2025 № 107.336-1000 зазначено, що за ОСОБА_1 будь-яке майно не обліковується, боргів перед банком не має, також в заставі не обліковується майно за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу скасування обтяження, їй було рекомендовано звертатися до суду.
Також згідно листа Вільнянського відділу ДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.07.2025 №29.9-38/37440 «про надання інформації» повідомлено, що виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 на виконанні відділу не перебувають; будь-яка інформація, в тому числі й щодо арешту нерухомого майна станом на 23.07.2025 відсутня.
Ухвалою суду від 08.10.2025 відкрито провадження у справі.
05.11.2025 до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що АТ «Ощадбанк» не входить до кола суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не може відповідати за внесення записів про обтяження на нерухоме майно. Позивачем не додано належних та достатніх доказів, які б вказували на вчинення саме АТ «Ощадбанк» дій, що привели до реєстрації обтяжень нерухомого майна. Представник відповідача просив суд розгляд справи проводити без участі представника АТ «Ощадбанк».
Представник позивача надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги просить задовольнити повністю, позов підтримує.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 .
На вказаний житловий будинок накладено обтяження: реєстраційний номер обтяження – 2052073, зареєстровано - 06.06.2005 Вільнянською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: лист б/н, Вільнянська держнотконтора, додаткові дані: архівний номер 1997086ZAP107, архівна дата: 29.05.2000, дата виникнення: 02.03.1993, № реєстратора: 57268-309, внутр. №79013553E26F1532C4824, коментарій: р.6.
На виконання ухвали суду Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області надано копію заборони від 01.03.1993 державного нотаріуса Вільнянською державної нотаріальної контори про накладення заборони на будинок, розташований в АДРЕСА_2 , до повного погашення позички. Заборона зареєстрована в реєстрі за № 6 та видана на підставі повідомлення про видачу позики №191109 від 01.03.1993 ОСОБА_2 Вільнянським віділенням № 3310 у розмірі 500 000 строком на 5 років на будівництво житлового будинку на ділянці, відведеній по АДРЕСА_2 , видана Вільнянським відділом №1025 від 26.02.1993
Згідно з відповіддю керуючого ТВБВ № 10007/0336 філії – ЗОУ АТ «Ощадбанк» від 16.09.2025 за вих.. № 107.336-996 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 як боржник в реєстрі проблемних кредитів фізичних осіб-філії – Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» станом на 15.09.2025 не обліковується.
Згідно з відповіддю керуючого ТВБВ № 10007/0336 філії – ЗОУ АТ “Ощадбанк” від 23.09.2025 за вих. № 107.336-1000 станом на 01.09.2025 за результатом розгляду відділом стягнення Південно-східного регіону управління стягнення заборгованості регіональної мережі департаменту реструктуризації заборгованості та стягнення АТ “Ощадбанк” за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будь-яке заставне майно не обліковується; в заставі будь-яке нерухоме майна за адресою – АДРЕСА_1 - не обліковується.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» є неналежним відповідачем не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 року № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилання їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово- будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної Постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР.
Відповідно до ст. 22 Закону СРСР №1305-1 від 06.03.1990р. "Про власність в СРСР" у власності союзної республіки (тобто, Української РСР) перебувають майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові, резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклади республіканського значення, об`єкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток.
З часу прийняття Українською РСР Закону України "Про власність" № 885-ХІІ, тобто з 26 березня 1991 року, у статті 34 такого Закону було визначено об`єкти права загальнодержавної (республіканської) власності.
Згідно з ст. 34 Закону України "Про власність" загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток.
Відповідно до пункту 2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991р. "Про порядок введення в дію Закону України "Про банки і банківську діяльність" було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку "Укрпромбудбанк", Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами.
Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України).
Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого НБУ 31 грудня 1991 року відомо, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно до Закону України від 20 березня 1991 року «Про банки та банківську діяльність» і входить в банківську систему України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1999 року за № 876 "Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України" на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство „Державний ощадний банк України". Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 02 червня 2011 року внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне».
Постановою КМУ від 5 червня 2019 р. № 568 «Питання акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"» затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31 грудня 1991 р. за № 4.
З вищенаведеного слідує, що як з моменту створення системи Ощадбанків, так і до сьогоднішнього часу, такі відносяться до державних банків, а відповідач є правонаступником відповідного банку України, в інтересах якого накладено заборону.
З врахуванням того, що документальне підтвердження виникнення та підстави обтяження майна позивача відсутнє, а позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку зняти обтяження з належного йому на праві власності майна, що порушує його право як власника на вільне та безперешкодне розпорядження майном, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст.12,13,81,141,258,259,263-265,354 ЦПК України 319,321,391, ЦК Кодексу України суд, 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10007/0336 філії – Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати обтяження з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , тип обтяження – заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження – 2052073, зареєстрований 06.06.2005 Вільнянською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: лист б/н, Вільнянська держнотконтора, додаткові дані: архівний номер -1997086ZAP107, архівна дата: 29.05.2000, дата виникнення: 02.03.1993, № реєстратора: 57268-309, внутр. №79013553E26F1532C4824, коментарій: р.6, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 02.04.2026.

Суддя Ольга Валеріївна Швець

02.04.2026