Справа №519/2666/25 
Провадження № 2/519/172/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И 

16.03.2026 м. Південне
Південний міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Лемця С.П.,
за участі секретаря судового засідання Волкової Н.О.,
позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Фонду комунального майна Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, Південнівської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права на приватизацію житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ
Позивачі звернулися до суду із позовом до Фонду комунального майна Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, Південнівської міської ради про визнання права на приватизацію житлового приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 03.07.1989 по теперішній час.
Вище зазначену квартиру отримала мати позивача ОСОБА_2 . ОСОБА_4 для проживання її родини. 
Після смерті матері ОСОБА_4 . 10.03.2005 ОСОБА_2 переоформила особистий рахунок по квартирі АДРЕСА_2 .
Позивачем було прийняте рішення про приватизацію цієї квартири, в зв`язку з цим було подано заяву та пакет документів до Фонду комунального майна Південнівської міської ради, але листом їй було відмовлено у приватизації квартири та роз`яснено, що приватизація квартири може бути проведена лише за наявності ордера про надання жилої площі. В іншому випадку позивачу рекомендовано звернутися до суду.
Позивачі відмову у наданні дозволу на приватизацію квартири вважають такою, що суперечить чинному законодавству та порушує їх законні права й інтереси.
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 17.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 09.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачі в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. 
Представник Південнівської міської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд справи без їх участі.
Представник Фонду комунального майна Південнівської міської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги залишила на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачів, з`ясувавши дійсні обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_6 (а.с.20).
03.05.1989 було заключено договір найму житлового приміщення між Одеським Морським портом «Южний» та ОСОБА_5 , за умовами якого ОСОБА_5 отримав право користування окремою квартирою, яка складається із трьох кімнат, за адресою АДРЕСА_3 (а.с.34).
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.65).
Згідно розпорядження № 661, на підставі рішення виконкому від 17.08.1990 переоформлено особовий рахунок на ОСОБА_4 (дружина наймача), раніше відкритий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_5 закрито (а.с.33).
24.05.2001 ОСОБА_6 одружилась із ОСОБА_3 та змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.21).
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 (а.с.64).
Згідно розпорядження № 539, на підставі рішення виконкому від 10.03.2005 переоформлено особовий рахунок на ОСОБА_2 (донька ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), раніше відкритий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_4 закрито (а.с.32).
У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 , з 03.07.1989 і по даний час, ОСОБА_3 (чоловік), з 13.05.2005 і по даний час, та ОСОБА_1 (донька), з 07.09.1994 і по даний час (а.с.31).
Позивачами було прийняте рішення про приватизацію цієї квартири, в зв`язку з цим було подано заяву та пакет документів до Фонду комунального майна Південнівської міської ради, але листом їй було відмовлено у приватизації квартири та роз`яснено, що приватизація квартири може бути проведена лише за наявності ордера про надання жилої площі. Крім того, зазначено, що довідку з комунального підприємства «Южненське міське бюро технічної інвентаризації» було надано на ОСОБА_8 , а не на ОСОБА_9 , яка приймає участь у приватизації житла (а.с.40). 
Згідно з частиною третьою статті 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир ( будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Можливість набуття фізичною або юридичною особою права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, передбачено також частиною першою статті 345 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках ( житлові кімнати, житлові блоки ( секції), кімнати у квартирах та багатоквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.
Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (частина друга статті 2 вказаного Закону).
Приватизація здійснюється, в тому числі, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир ( будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю ( стаття 3 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду»).
Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз.
У частинах першій, десятій статті 8 цього Закону зазначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься: відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, частина друга статі 2 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду»).
Пунктом 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень, затверджених постановою Ради міністрів УРСР і Української республіканської ради профспілок від 11 грудня 1984 року №470, було передбачено, що при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності.
Отже, ордер не зберігався у наймача житла й при вселенні у квартиру він зобов`язаний був здати ордер на це житлове приміщення.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі "Прокопович проти Росії" ЄСПЛ визначив, що концепція "житла" за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. "Житло" - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання "житлом", що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі "Баклі проти Сполученого Королівства" від 11 січня 1995 року, пункт 63).
Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.
Аналіз вищевикладений статей свідчить про те, що встановлене законом право громадянина на житло, у тому числі і на приватизацію житла презюмується і підлягає захисту у разі його порушення.
Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
На переконання суду тривале проживання у спірному житловому приміщенні позивачів є достатньою підставою для того, щоб вважати це нерухоме майно її житлом у розумінні статті 8 Конвенції, й таким, що підлягає приватизації відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відсутність ордера на вселення у це житлове приміщення саме по собі не є підставою для висновку, що займане позивачкою житлове приміщення не є житлом у розумінні пункту 1 статті 8 Конвенції, враховуючи значний тривалий зв`язок з конкретним місцем проживання.
Як свідчать вище перелічені докази, позивачі вселилася у квартиру на законних підставах, несуть витрати з утримання займаного ними житлового приміщення, законність їх проживання у цьому житлі ніхто не оспорює, однак внаслідок відсутності ордера, вони позбавлені можливості реалізувати гарантоване їм Законом право на приватизацію, яке підлягає судовому захисту.
З огляду на вказане відхилення відповідачем заяви про приватизацію займаної квартири через відсутність ордері є безпідставним, а позовні вимоги в цій частині - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому, суд вважає, що належним відповідачем у даному випадку є орган приватизації – ФКМ Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, факту порушення прав позивачів Південнівською міською радою судом не встановлено.
Вирішуючи позовні вимоги в іншій частині, а саме про зобов`язання ФКМ Південнівської міської ради Одеського району Одеської області здійснити приватизацію за відсутності ордеру про надання житлової площі, на підставі закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд виходить з наступного.
Порядок, процедура, умови приватизації, права та обов`язки сторін приватизації квартири чітко урегульована Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському або оперативному управлінні яких перебуває державний житловий фонд.
Верховний Суд у постанові від 10.07.2024 у справі № 760/10769/22 виснував, що Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням № 396 визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами і до числа уповноважених на це установ суд не належить, оскільки не наділений повноваженнями на прийняття рішення про приватизацію квартири.
Отже, суд не може підміняти інший орган державної влади або місцевого самоврядування, перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цих органів. Окрім того, слід звернути увагу на те, що суд також не уповноважений перевіряти весь пакет документів, поданий заявницею, що є компетенцією лише органу приватизації. Суд може усунути лише ті порушення, які є предметом оскарження, за установлення факту таких порушень.
Враховуючи викладене, у задоволенні позову в частині зобов`язання провести приватизацію житлового приміщення слід відмовити.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 244 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Керуючись статтями 3, 12, 81, 141, 244, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Фонду комунального майна Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, Південнівської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права на приватизацію житлового приміщення, задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 .
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Позивач ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Позивач ОСОБА_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач Фонд комунального майна Південнівської міської ради, код ЄДРПОУ 22502541, місцезнаходження за адресою: 65481, Одеська обл., м. Південне, пр. Григорівського десанту, 18.
Відповідач Південнівська міська рада Одеського району Одеської області, 65481, Одеська обл., м. Південне, пр. Григорівського десанту, 18.
Дата та час проголошення рішення 16.03.2026 о 16.50 год.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ