Справа№751/2055/26 
Провадження №1-кп/751/242/26 

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2026 року       місто Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
в складі: 
головуючого судді         ОСОБА_1  
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026270340000412 від 15.02.2026 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого на посаді дизайнера інтерфейсів ГО в АТ КБ «ПриватБанк», особи з інвалідністю Ш групи загального захворювання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_6 
потерпілого ОСОБА_7 
представника потерпілого ОСОБА_8 
захисника ОСОБА_9 
обвинуваченого ОСОБА_4 

Встановив:

Відповідно до наказу № 2791 від 16.12.2024 начальника Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенант поліції ОСОБА_7 призначений на посаду інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області.
Відповідно до наказу № 1417 від 18.07.2024 начальника Управління патрульної поліції в Чернігівській області капрал поліції ОСОБА_10 призначений на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області.
У відповідності до посадових інструкцій поліцейського патрульної поліції, перебуваючи на службі, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 здійснюють безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, стежать за безпекою дорожнього руху з метою виявлення та усунення порушень правил дорожнього руху, складають у межах компетенції, протоколи про адміністративні правопорушення і здійснюють провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймають рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечують їх виконання.
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 є представниками влади та службовими особами правоохоронного органу.
Відповідно до дислокації нарядів Управління патрульної поліції в Чернігівській області на території м. Чернігів, затвердженої 14.02.2026 начальником Управління патрульної поліції в Чернігівській області, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 несли службу в складі автопатруля «Вікінг-106» Управління патрульної поліції в Чернігівській області.
15.02.2026 близько 04 год 00 хв на службовий планшет екіпажу патрульної поліції «Вікінг-106» надійшло повідомлення про необхідність надання допомоги екіпажу «Вікінг-108» у забезпеченні доставлення особи, яка порушує вимоги законодавства про мобілізацію, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Після прибуття на місце події за адресою: м. Чернігів, вул. Незалежності, 22, співробітниками поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було виявлено громадянина ОСОБА_4 , який поводився зухвало та агресивно, висловлювався нецензурною лайкою та перешкоджав виконанню працівниками поліції службових обов`язків щодо доставлення іншої особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
У подальшому, близько 04 год 32 хв, 15.02.2026 ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Чернігів, вул. Незалежності, 22, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є працівником поліції, тобто працівником правоохоронного органу та перебуває при виконанні службових обов`язків, оскільки останній перебував у поліцейському однострої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваного ним діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, з мотивів явної неповаги до авторитету працівників правоохоронного органу, демонструючи зухвалість, наніс один удар кулаком правої руки в ліву ділянку обличчя ОСОБА_7 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді глибокого садна слизової лівої щоки, котрі відповідно до висновку судово-медичної експертизи №104 від 26.02.2026 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, визнав і показав, що він повністю погоджується з пред`явленим обвинуваченням. Однак, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 визнав частково на суму 5 000 грн. З приводу скоєного пояснив, що 15.02.2026 рано-вранці сусіди викликали поліцію, оскільки гучно грала музика. Коли приїхала поліція, він з друзями перебував у під`їзді будинку АДРЕСА_2 . Поліцейські почали перевіряти документи. Виявилося, що його товариш ОСОБА_11 перебуває у розшуку. Поліцейські його затримали для доставки в ТЦК. Намагалися вирішити ситуацію спокійно, але з цього приводу виник конфлікт з поліцейськими. До нього застосували сльозогінний газ. На місце ще прибув наряд поліції, до складу якого входив потерпілий ОСОБА_7 . Надалі продовжився конфлікт, він почав блокувати поліцейський автомобіль, у якому перебував його товариш. Потім підійшов поліцейський агресивно його відштовхнув, після чого він наніс удар кулаком в ліву ділянку обличчя ОСОБА_7 . Останній впав. Щиро розкаявся у скоєному, просив суворо не карати та просив вибачення у потерпілого. Зазначив, що неодноразово просив вибачення у потерпілого та намагався відшкодувати заподіяну шкоду. Однак, потерпілий не погодився вирішити мирним шляхом.
Крім визнання вини самими обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України підтверджується показами потерпілого, письмовими доказами. 
Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні суду показав, що 15.02.2026, перебуваючи на службі, отримали повідомлення про допомогу для доставлення особи до ТЦК, яка перебуває у розшуку. Прибули за місцем виклику на АДРЕСА_2 . Там знаходились три особи, які заважали виконувати службові обов`язки. З цього приводу виник конфлікт. На неодноразові зауваження не реагували. Надалі ОСОБА_4 наніс йому удар кулаком в область лівої щоки, від чого впав та втратив свідомість. Потім викликали швидку та його доставили до Чернігівської обласної лікарні. Перебував три дні на амбулаторному лікуванні. Потерпілий просив вибачення, однак вважає, його нещирим. Просив застосувати покарання у виді обмеження волі. Цивільний позов підтримує повністю. Вказує, що моральна шкода пов`язана з тим, що отримав фізичний біль, страждання, порушився звичайний спосіб життя.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується:
- витягом з наказу №2791 о/с від 16.12.2024 ОСОБА_7 призначений інспектором взводу №1 роти №2 БУПП в Чернігівській області (а.п.58);
- розстановкою сил та засобів 2 роти БУПП у Чернігівській області, відповідно якого ОСОБА_7 у період часу з 20.00 год 14.02.2026 до 08.00 год 15.02.2024 року був на чергуванні (а.п.59);
- рапортом чергового Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 15.02.2025, відповідно якого 15.02.2026 о 05.57 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: м. Чернігів вул. Незалежності, буд.22 ОСОБА_4 погрожував фізичною розправою поліцейському УПП в Чернігівській області ОСОБА_7 , після чого наніс удар кулаком в область обличчя (а.п.51-53);
- заявою ОСОБА_7 від 15.02.2025, відповідно якої останній просить залучити його потерпілим по факту нанесення ОСОБА_4 удару кулаком в область обличчя під час виконання службових обов`язків та несення служби 15.02.2026 (а.п.54);
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.02.2026, відповідно до якого 15.02.2026 був затриманий ОСОБА_4 (а.п.61-62);
- супровідним листком № 057 КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи», відповідно якого 15.02.2026 о 06.41 год ОСОБА_7 доставлений до КНП «Чернігівська обласна лікарня» з попереднім діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, рвана рана внутрішньої сторони лівої щоки (а.п.55-56);
- консультативним висновком спеціаліста КНП «Чернігівська обласна лікарня» від 15.02.2026, відповідно якого ОСОБА_7 встановлено діагноз: дві глибокі садна слизової лівої щоки та призначено відповідні рекомендації (а.п.57-58);
- висновком експерта №104 від 17.02.2026, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді глибокого садна слизової лівої щоки, котре виникло від дії тупого твердого предмету по механізму удару та тертя відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я та незначної стійкої втрати працездатності; не виключається можливість утворення ушкодження 15.02.2026; виходячи із кількості зовнішніх ушкоджень, їх характеру та розташування могли утворитися, як мінімум, від однієї травматичної дії; при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 не виявлено тілесних ушкоджень, які б могли свідчити про самозахист (а.п.103-105).
Вищезазначені докази не оспорюються обвинуваченим з приводу їх достовірності та допустимості. 
Порушень норм КПК України, які відповідно до ст.. 86,87 КПК України тягнуть за собою недопустимість зазначених доказів, в суді не встановлено. 
Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів – достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
За вищевказаних обставин, суд вважає доведеною повністю винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а його дії кваліфікуються за ч.2 ст.345 КК України.
Призначаючи покарання суд, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд, також враховує, що обвинувачений одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2024 року народження, офіційно працює, є особою з інвалідністю Ш групи загального захворювання, раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, однак звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога 13.10.2010 з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання канабіноїдів. Крім того, судом враховується матеріальне становище, вік та стан здоров`я обвинуваченого.
Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, особу обвинуваченого – зокрема, його відношення до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого щодо міри покарання, суд дійшов до переконання про можливість призначення за ч. 2 ст. 345 КК України покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.345 КК України, судом не встановлено.
Разом з тим, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, наявності його бажання щодо позитивних змін на майбутнє, суд дійшов висновку, що мета виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень може бути досягнута при звільненні від покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.
На думку суду, саме таке покарання є співмірним діянню і особи обвинуваченого та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_4 затриманий 15 лютого 2026 року.
Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17.02.2026 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 23.00 год до 06.00 год наступного дня, з покладенням обов`язків на строк два місяці, тобто до 15.04.2026 (а.п.93-95). 
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15.02.2026 по 17.02.2026 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
З огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченого, підстав для продовження запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу суд не вбачає.
По справі заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 40 000,00 грн моральної шкоди (а.п.17-29).
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. 
Згідно з ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Тягар доказування в сфері компенсації моральної шкоди покладається у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, на позивача, який повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок та на відповідача, який доводить відсутність протиправності та вини.
При визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).
Суд дійшов висновку про наявність причинного зв`язку між винними діями обвинуваченого і негативними наслідками, що настали для потерпілого, а тому потерпілий зазнав моральні страждання, що виразились у перенесеному болю, негативних емоціях та відчуттях дискомфорту.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань потерпілого, ступінь вини обвинуваченого та ставлення обвинуваченого до наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення, у результаті неправомірних дій обвинуваченого потерпілий вимушений тимчасово змінити звичайний спосіб життя, та виходячи із засад розумності та справедливості, доходить висновку про задоволення позову в цій частині частково та визначення розміру моральної шкоди 10 000 грн.
Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд ,- 
Ухвалив: 

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15.02.2026 по 17.02.2026 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Цивільний позов ОСОБА_7 – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп моральної шкоди.
У задоволенні позову в іншій частині – відмовити.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новозаводський районний суд м. Чернігова.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя              ОСОБА_1