Справа № 560/22166/25
	
РІШЕННЯ
іменем України
09 березня 2026 року	м. Хмельницький	
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою від 29.12.2025, в якій просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії прийняте головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.12.2025 № 22030036167; 2) зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 28.06.1988 по 29.05.1992 в Красилівському районному відділі внутрішніх справ (Красилівське РОВД); 3) зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період підприємницької діяльності з 10.03.2003 по 30.06.2004; 4) зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в Італійській Республіці, а саме: з 01.04.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2011, з 01.01.2012 по 31.12.2012, з 01.01.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 01.11.2014, з 07.11.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 08.07.2015, з 26.07.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 21.12.2017, з 01.01.2018 по 31..12.2018, з 01.01.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 30.04.2022, з 11.06.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 25.04.2024; 5) зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.12.2025 з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно не зарахувало до страхового стажу періоди роботи з 28.06.1988 по 29.05.1992, з 10.03.2003 по 30.06.2004, з 01.04.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2011, з 01.01.2012 по 31.12.2012, з 01.01.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 01.11.2014, з 07.11.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 08.07.2015, з 26.07.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 21.12.2017, з 01.01.2018 по 31..12.2018, з 01.01.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 30.04.2022, з 11.06.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 25.04.2024, та відмовило у призначенні пенсії за віком.
Ухвалою суду від 02.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
До суду поступив відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що згідно поданих документів страховий стаж позивача складає 10 років 11 днів (за необхідних 32), що недостатньо для призначення пенсії за віком. Також просить провести розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу.
З урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, характеру спірних правовідносин та предмету доказування у цій справі суд приходить до висновку про відсутність підстав для проведення судового засідання з повідомленням сторін, а тому в задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, і дослідивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.
03.12.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.12.2025 № 222030036167 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 32 роки.
За доданими до заяви документами до страхового стажу не зараховано:
- період роботи з 28.06.1988 по 29.05.1992 в Красилівському районному відділі внутрішніх справ згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.03.1983, оскільки наявне виправлення в номері наказу про звільнення, яке незавірене належним чином;
- період роботи за 2009-2024 роки, оскільки заявниця працювала на території Італійської Республіки, з якою не укладено міжнародні угоди та відсутні підтверджуючі документи, що підтверджують зарахування періодів роботи до страхового стажу під час призначення пенсії згідно із законодавством Італійській Республіки відповідно до Постанови КМУ від 16.05.2025 № 562;
- періоди здійснення підприємницької діяльності з 10.03.2003 по 31.01.2005, з 01.01.2006 по 31.01.2006, з 01.07.2006 по 31.07.2006, з 01.12.2006 по 25.07.2019 оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України та в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно поданих документів страховий стаж позивача складає 10 років 11 днів (за необхідних 32), що недостатньо для призначення пенсії за віком.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу у період з 01.01.2025 по 31.12.2025 від 32 років.
Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом (до 01.01.2004). Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Частиною 1 ст. 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховані періоди роботи згідно записів трудової книжки, зокрема, з 28.06.1988 по 29.05.1992 в Красилівському районному відділі внутрішніх справ згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.03.1983, оскільки наявне виправлення в номері наказу про звільнення, чому суд дає критичну оцінку, адже формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).
Суд враховує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.
Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Щодо зарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності з 10.03.2003 по 30.06.2004, суд враховує наступне.
Згідно частини 3-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
З системного аналізу наведеної норми слідує, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону № 1058-ІV включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.
Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сам лише факт сплати за такий період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (єдиного соціального внеску) незалежно від їх розміру.
Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637), а за період роботи починаючи з 01.01.2004 - за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з Порядком №637, за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, до трудового стажу зараховується - час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці за період до 1 травня 1993р., а також, час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства.
Зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців періоди проведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003р. - на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності. Або довідки, виданої податковою інспекцією про перебування на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку.
Згідно Порядку 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності (крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування), з 01.07.2000 р. підтверджується - довідкою з бази даних Реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5). Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 - довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб.
Спеціального торгового патенту або свідоцтва про сплату єдиного податку, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про сплату страхових внесків позивач до пенсійного органу та до суду не надала, тому суд вважає, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу для призначення пенсії періоду підприємницької діяльності з 10.03.2003 по 30.06.2004.
Щодо періоду роботи за 2009-2024 роки на території Італійської Республіки, суд враховує наступне.
Призначення і виплата пенсій громадянам України, які проживали та працювали за її межами, здійснюється згідно із пенсійним законодавством України, зокрема Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», міжнародних договорів (угод), та інших документів що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Міжнародні договори (угоди) з питань пенсійного забезпечення розподіляються на два види:
- договори, що базуються на територіальному принципі, за якими витрати на виплату пенсій здійснює держава, на території якої проживає отримувач. Такий тип угоди діє між Україною та такими країнами - Білорусь, Вірменія, Казахстан, Киргизстан, Російська Федерація, Таджикистан, Туркменістан, Узбекистан (учасники багатосторонньої Угоди про гарантії прав - громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року), Угорщина, Молдова, Грузія, Азербайджан, Монголія, Румунія, Білорусь.
- договори, що базуються на пропорційному принципі, за якими кожна договірна сторона призначає та виплачує пенсію за відповідний страховий (трудовий) стаж, набутий на її території (Латвія, Литва, Іспанія, Естонія, Словаччина, Чехія, Болгарія, Португалія, Польща). У разі переїзду пенсіонера на постійне проживання до цих держав ПФУ продовжує переказувати призначену в Україні пенсію за новим місцем проживання пенсіонера у доларах США або євро.
Для підтвердження стажу, набутого на території країн, з яким укладено угоди за пропорційним принципом, та при досягненні пенсійного віку згідно з їхнім законодавством слід звертатися до органів Пенсійного фонду за місцем проживання із заявою, документами, що засвідчують особу, про підтвердження стажу роботи на території іншої держави та іншими документами, в залежності від країни, де працював позивач. На підставі поданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницької області заповнюються «формуляри зв`язку», які відправляються до Пенсійного фонду України з подальшим надсиланням до компетентного органу відповідної держави, який розглядає пакет документів та у випадку позитивного вирішення питання та призначення частини пенсії виплачує їм через банківську установу. Україна проводить зарахування страхового стажу, набутого на території держав, з якими укладено двосторонні Угоди за принципом пропорційності, на підставі одержаних від іншої сторони формулярів про підтвердження цього стажу. Зарахування страхового стажу лише на підставі представлених особою документів про стаж, виданих установами, організаціями за місцем роботи на території іншої держави, не проводиться.
Щодо стажу роботи, набутого на території Італійської Республіки, суд повідомляє, що Пенсійний фонд України приймає рішення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згоди на обов`язковість наданою Верховною Радою України.
На даний час Угоди між Україною та Італійською Республікою про співробітництво в галузі соціального (пенсійного) забезпечення, яка б регулювала питання пенсійного забезпечення громадян України, які працювали в Італії, не укладено. Тому Пенсійний фонд України не має законних підстав враховувати періоди роботи на території Італії до стажу роботи та звертатися до відповідних органів Італійської Республіки щодо призначення пенсій за страховий стаж, набутий на її території.
При цьому позивач не позбавлена права звернутись із заявою про призначення пенсії в органи, що призначають пенсію у Італійській Республіці і з врахуванням наявного у неї стажу, здобутого в цій країні отримати пенсію.
З врахуванням стажу позивача, який враховано відповідачем - 10 років 11 днів, та періодів, які слід врахувати за результатами розгляду цієї справи, ОСОБА_1 не має понад 32 роки стажу, тому відсутні підстави для призначення пенсії.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи в Італії та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, суд робить висновок, що позивач частково довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, також частково довів, що діяв у межах закону при обчислені стажу позивача та відмовляючи у призначенні пенсії, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється частково.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, тому ці витрати слід присудити на його користь.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.12.2025 № 22030036167 в частині не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 28.06.1988 по 29.05.1992.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 28.06.1988 по 29.05.1992.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) гривень за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 09 березня 2026 року
Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	
Головуючий суддя 		А.І. Петричкович