1	Справа № 335/3550/26  3/335/914/2026 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року        м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Макаров В.О, за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли із Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2026, о 14 год. 37 хв., в м. Запоріжжі, по вул. Заводської, біля будинку 3, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2110, державний номерний знак НОМЕР_1 ,будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року, а саме: постановою серії БАД № 827552 від 22.08.20025 ОСОБА_1 притягався до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пп. «a» п. 2.1 ПДР України, у зв`язку з чим, працівниками Управління патрульної поліції в Запорізькій області щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 624745 від 26.03.2026 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та просив суд розстрочити сплату штрафу строком на два місяці. Окрім того, правопорушник заявив клопотання у якому просив не застосовувати до нього додаткового покарання у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки даний автомобіль необхідний для виконання завдань, пов`язаних із захистом Держави. 
Суддя вислухавши пояснення та клопотання ОСОБА_1 , та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та наявні в ній докази у сукупності, встановив наступні обставини.
Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Відповідно до загальних положень ПДР, ці правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.
Підпунктом «а» пункту 2.1 ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.п. 67, 68 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2022 у справі № 9901/159/19, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним з таких розпоряджень поліцейського є вимога надати посвідчення водія на право керування транспортним засобом.
Окрім визнання своєї вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, вона підтверджується дослідженими доказами у їх сукупності, а саме:
- довідкою про повторність скоєння адміністративного правопорушення, інспектора відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП, старшого лейтенанту поліції Баршош Н., відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року постановою серії БАД № 827552 від 22.08.2025 за ч. 4 ст. 126 КУпАП піддавався адміністративному стягненню. 
- оптичним диском з відеозаписом з камери працівника поліції;
- архівом правопорушень.
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 827552.
Аналізуючи докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважаю, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, згідно зі ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі.
Оскільки, адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, стимулювання його до правомірної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.
Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Відповідно до положень частини першої ст. 28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, вважаю за необхідне застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу, виправлення правопорушника і запобігання вчинення ним нових правопорушень.
Щодо клопотання ОСОБА_1 про незастосування додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, суд приходить до наступних висновків.
Суд вважає за можливе не застосовувати оплатне вилучення транспортного засобу з огляду на те, що ОСОБА_1 безпосередньо залучений до виконання завдань, пов`язаних із захистом суверенітету та територіальної цілісності України. Використання зазначеного автомобіля у цих цілях має пріоритетне суспільне значення, що перевищує виховну мету відчуження майна.
Окрім того, позбавлення особи права власності (навіть через процедуру оплатного вилучення) у період воєнного стану може бути надмірним тягарем, якщо це майно критично необхідне для виконання державних функцій.
Також, щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розгляду справи свідчать про те, що мета адміністративного стягнення може бути досягнута шляхом накладення основного стягнення у вигляді штрафу, без застосування додаткового.
Щодо клопотання розстрочити сплату штрафу, то його суддя вважає можливим задовольнити. Хоча КУпАП не містить положень про розстрочку штрафу, але подібну можливість надає засудженим Кримінальний кодекс України. Так, згідно ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, під дію кримінального аспекту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підпадають порушення правил дорожнього руху, у відношенні яких передбачено накладення штрафу чи обмеження на керування автомобілем, таких як штрафні бали чи дискваліфікація (справи Лунц проти Німеччини, п. 182; Шмауцер проти Австрії, Малігек проти Франції). Враховуючи, що санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 40800 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого, ця справа про адміністративне правопорушення підпадає під дію кримінального аспекту ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з  ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь Держави, в сумі 665 грн. 60 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, 126, 280, 283, 284, 291 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Розстрочити сплату штрафу на 2 (два) місяці, стягуючи по 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень щомісячно.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн. на користь Держави. 
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці. 
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя           В.О. Макаров