Справа № 692/1593/25
Провадження № 2/692/54/26
24.04.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді – Чепурного О.П., при секретарі – Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Драбів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, - 

ВСТАНОВИВ:

 
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за договорами. Свої вимоги мотивує тим, що 15.09.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір №0936693870/3. На підставі заявки-анкети №3348127 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом відповідача, було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0936693870/3. Договір укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача. Позичальнику надано кредит в 9000,00 грн. на строк користування кредитом 18 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, проте відповідач не повернув грошові кошти та проценти за користування кредитними коштами. 
16.12.2021 було укладено договір №16-12/21 відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0936693870/3 від 15.09.2020. 
10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0936693870/3 від 15.09.2020. Таким чином позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором №0936693870/3 від 15.09.2020.
Позивач вказав, що відповідач заборгованість за договором не погашає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. А загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №0936693870/3 від 15.09.2020 р., становить 330142,50 грн. з яких:
-9000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту);
-243022,55 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;
-78120,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). 
Проте, позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 129172,50 грн., з яких:
-9000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту);
-120172,50 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Окрім того, позивач просить стягнути витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн. та судовий збір.
Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив суд її задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив суд провести розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволення позову з підстав його недоведеності належними і допустимими доказами.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.
21.11.2020 року відповідач ОСОБА_1 заповнив Заявку-анкету на отримання кредиту №3348127, відповідно до якої просив надати йому кредит на наступних умовах: сума кредиту 9000,00 грн., термін кредиту 18 днів, ціль кредиту використання в споживчих цілях, спосіб отримання кредиту: платіжна карта, реквізити банківської платіжної картки: НОМЕР_1 . Окрім того вказані паспортні дані, адреса проживання та контактна інформація. В додатковій інформації зазначено, що шляхом підписання цієї заявки ОСОБА_1 надає право ТОВ «Інфінанс» з метою укладення кредитного договору та надання кредиту, обробляти його персональні дані. Дана заявка підписана 21.11.2020 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Згідно пропозиції укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0936693870/3 від 15 вересня 2020 (оферта) та надання кредиту згідно Заявки-анкети №3348127 від 21 листопада 2020 р. ТОВ «ІНФІНАНС» запропонувало ОСОБА_1 прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal» та укласти за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ІНФІНАНС» Договір надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0936693870/3 від 15 вересня 2020 та отримати в рамках договору кредит. В даній пропозиції викладені основні умови кредитування.
ОСОБА_1 погодився з умовами оферти підписавши Акцепт оферти від 21 листопада 2020 р. на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0936693870/3 від 15 вересня 2020 (оферта) та надання кредиту згідно Заявки-анкети №3348127 від 21 листопада 2020 р. В акцепті вказано, що ОСОБА_1 згоден укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0936693870/3 від 15 вересня 2020 р. Визначені основні умови кредиту (траншу). ОСОБА_1 підтвердив, що підписуючи акцепт він розуміє, що одночасно підписує заявку-анкету на отримання кредиту та підтвердив, що вся інформація, яка міститься в ній є точною та правдивою. 
Акцепт підписано 21 листопада 2020 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.628ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Порядок укладення електронного договору передбачений ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.  Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті . Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.  Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.  Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.  Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:  надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;  заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;  вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.  У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.  Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.  Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.  Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.  Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» при укладення електронних договорів передбачають використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, якщо договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, то це є доказом укладання між сторонами спірного правочину, якщо сторона яка не визнає його не доведе, що не мала наміру його підписувати. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
З наданих позивачем доказів вбачається, що електронний кредитний договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції ТОВ «ІНФІНАНС», для прийняття пропозиції укласти такий договір відповідач ідентифікувався в такій системі та надав відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 ст. 11 З У «Про електронну комерцію». Даний договір містить істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, що свідчить про те, що сторони договору досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а тому суд відхиляє заперечення відповідача щодо не укладення ним вищезгаданого кредитного договору.
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором суд зазначає наступне.
16.12.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №16-12/21, відповідно до п.2.1. якого клієнт – первісний кредитор зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язався здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Згідно п.2.4. фактор одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. До договору факторингу додано платіжне доручення №313100085 від 17.12.2021 р., акт приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 та реєстр боржників. З реєстру боржників до договору факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 вбачається, що під №1778 значиться ПІБ боржника: ОСОБА_1 , номер кредитного договору: 0936693870, дата укладення договору: 09/15/2020, дата закінчення договору: 12/9/2020, валюта: гривня, сума виданого кредиту: 9000, заборгованість за тілом кредиту: 9000, заборгованість по процентам: 120172,5, заборгованість по штрафам: 0, загальна заборгованість за кредитом 129172,5. 
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог, відповідно до п.2.1. договору, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників. До даного договору долучено Акт прийому-передачі реєстру боржників, Акт прийому-передачі боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року та реєстр боржників. З реєстру боржників вбачається, що під №161 вказано боржника ПІБ: ОСОБА_1 , номер договору: 0936693870, дата укладення договору: 15.09.2020, дата закінчення договору 09.12.2020.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо).
Суд зазначає, що допущені описки в реєстрах прав вимоги щодо номеру кредитного договору, а саме в них вказано, що перейшли права вимоги за кредитним договором «№0936693870» замість «№0936693870/3» не є суттєвими, оскільки інші дані вказані в реєстрах прав вимоги, а саме ПІБ боржника, сума боргу, дата договору та дата закінчення договору ідентифікують його як єдиного можливого боржника за цим зобов`язанням.
Таким чином, суд вважає, що надані суду докази підтверджують факт, що до позивача перейшло право вимоги по кредитному договору, який укладений ОСОБА_1 з ТОВ «ІНФІНАНС», право вимоги за яким перейшло від первісного кредитора ТОВ «ІНФІНАНС» до ТОВ «Вердикт Капітал», з наступним переходом права вимоги до кредитора ТОВ «Коллект центр». 
Щодо розміру заборгованості суд зазначає наступне, що відповідно до розрахунків, які надані позивачем сума заборгованості за кредитним договором №0936693870/3 від 15.09.2020 р., яку він просить стягнути з відповідача становить 330142,50 грн. з яких:
-9000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту);
-243022,55 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;
-78120,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). 
Проте, позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 129172,50 грн., з яких:
-9000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту);
-120172,50 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Згідно умов кредитного договору розмір кредиту становить: 9000 грн. Відповідач кошти за кредитним договором отримав, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №13487_25709112745 від 09.07.2025 на адресу ТОВ «ІНФІНАНС» з якого вбачається, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, відповідно до укладеного договору на переказ коштів ФК-П-17/08-04 від 03.08.2017, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 21.11.2020 13:23 на суму 9000 грн., маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua – 73113971, призначення платежу: зарахування 9000 грн. на картку НОМЕР_2 . Окрім того, перерахування коштів за кредитним договором підтверджується листом ТОВ «ІНФІНАНС» на адресу ТОВ «Вердикт капітал» та розрахунком заборгованості з якого вбачається, що 21.11.2020 року була здійснена видача кредиту в розмірі 9000,00 грн. Номер картки на яку було перераховано кошти збігається з номером картки яку було вказано позичальником ОСОБА_1 в заявці – анкеті. 
Суд відхиляє заперечення відповідача в частині відсутності доказів належності йому карткового рахунку на який було перераховано кошти за договором та не отримання ним спірних коштів за кредитним договором з наступних підстав.
Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до п.2, 4, 5 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 06.12.2022 року справа № 904/738/22 принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.
Проте, відповідач будучи зобов`язаний сприяти об`єктивному встановлення всіх обставин справи, заперечуючи отримання ним кредитних коштів, в той же час не надав доказів протилежного, які б підтверджували, що на його картковий рахунок не надходили кредитні кошти, як і доказів відсутності такого рахунку, хоча наділений правом отримати такі докази щодо себе у банківській установі.
Суд зазначає, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Враховуючи вищевикладене, те що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості, у зв`язку з чим з нього на користь позивача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає, що в кредитному договорі обумовлено строк користування кредитом 18 днів; строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 2835,00 грн. за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Порядок застосування та нарахування процентів за користування кредитом викладені у п.7 Правил. Суд не бере до уваги додані до матеріалів справи Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal» затверджені наказом №14/2 від 18.08.2020 р. оскільки відповідач при погодженні умов оферти від 21.11.2020 року погодив умови Правил, які затверджені іншим наказом та іншою датою, а саме затверджені наказом №14/1 від 19.08.2020 р., що свідчить про те, що відповідачем не погоджувались правила, які додані позивачем, а тому суд не бере їх до уваги при визначенні застосування та нарахування процентів за користування кредитом.
Враховуючи, що строк користування кредитом 18 днів, тому за умовами кредитного договору сторони погодили строк його дії до 09.12.2020. Аналіз, наданих позивачем розрахунків про щоденні нарахування за кредитним договором, свідчать про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору, а саме до 16.12.2021 року первісним відповідачем. З 16.12.2021 року по 10.01.2023 року кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» та відповідно позивачем з 10.01.2023 по 14.09.2023 року. 
Умов щодо пролонгації договір не має. 
У постанові від 05.04.2023 року в справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачає, що зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.  У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін.
В матеріалах справи відсутні додаткові угоди, якими сторони домовилися продовжувати строк користування кредитом, а тому суд вважає, що наданий позивачем розрахунок щодо заборгованості за процентами по вказаному договору, таким, що не відповідає умовам договору, оскільки відсотки за користування кредитом нараховувалися після спливу визначеного строку кредитування. 
При визначенні розміру відсотків за користування кредитом, суд бере до уваги, що відповідач неналежно виконував умови договору, а тому суд вважає за необхідне при обрахуванні відсотків виходити з ставки яка обумовлена сторонами в договорі як максимальна відсоткова ставка 3,5 % за один день користуванні кредитом, яка застосовується за умов неналежного виконання умов договору.
Враховуючи, що строк кредиту 18 днів, процентну ставку 3,5% в день, сума відсотків за користування кредитом складає 5670,00 грн., яку і слід стягнути так як дана сума в межах заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором.
Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Враховуючи, вищевикладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по договору, а тому підлягає стягненню з нього на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором, а саме тілом кредиту та проценти нараховані за строк узгоджений сторонами в договорі. 
Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн. На підтвердження даних витрат суду надані копія договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 № 01-07/2024, заявка на надання юридичної допомоги №2085 від 01.09.2025 та витяг з акту №14 про надання юридичної від 30.09.2025 року.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:  1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);  2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);  3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;  4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.  У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи позицію відповідача, щодо заперечення про стягнення з нього суми витрат на правничу допомогу, те, що категорія справ про стягнення заборгованості за кредитними договорами не є складною, позовна заява є незначною за обсягом та типовою для стягнення заборгованостей за кредитними договорами, що не потребувало витрачання значного обсягу часу для обґрунтування правових підстав позову, враховуючи подання позовної заяви до суду через підсистему «Електронний суд», розгляд справи з проведенням судових засідань в режимі відеоконференції та враховуючи принцип співмірності вартості наданих адвокатом послуг з ціною позову, суд приходить до висновку про те, що вартість роботи адвоката у загальному розмірі 25000,00 грн. є завищеною, належним чином не обґрунтованою, а тому суд оцінює витрати на професійну правничу допомогу у даній справі з урахуванням ціни позову та участю представника позивача у судових засіданнях у сумі 8000 грн., що на думку суду в повній мірі відповідатиме принципам співмірності та розумності судових витрат, характеру спірних правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, складності справи та реальності наданих адвокатських послуг. Проте, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).
У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір потрібно сягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 549, 550, 551, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором №0936693870/3 від 15.09.2020 року в розмірі 14670 гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір та витрати на правову допомогу у сумі 1182 гривні 94 копійки.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий