ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
Іменем України
09 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 638/7395/24
провадження № 22-ц/818/1647/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Маміної О.В, Мальованого Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання: Муренченко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника Компанійця Станіслава Вячеславовича на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2025 року, постановлене суддею Щепіхіною В.В.,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором №1002097029701 від 17.02.2022 у розмірі 135 462,59 грн. та стягнення судових витрат у розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 17 лютого 2022 року на підставі кредитного договору № 1002097029701 відповідачу видано кредит у сумі 100 000,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2024 складає 135 462,59 грн., з яких: 87 604,75 грн. - заборгованість за кредитом; 47 844,80 грн - заборгованість по комісії; 13,04 грн. - заборгованість по процентам. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2025 року позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 1002097029701 від 17.02.2022, станом на 03.03.2024 у розмірі 87 617 грн. 79 коп. з яких: 87 604,75 грн. - заборгованість за кредитом; 13,04 грн. - заборгованість по процентами, а також судовий збір у сумі 1 567 грн. 05 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 881 грн. 40 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, вирішити питання щодо судових витрат.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що висновок суду першої інстанції про наявність доказів перерахування кредитних коштів відповідачу є необґрунтованим. За умовами договору №1002097029701 від 17.02.2022 року способом надання споживчого кредиту є переказ коштів на банківський рахунок НОМЕР_1 , а погашення заборгованості за кредитом має здійснюватись на рахунок № НОМЕР_2 у АТ «ПУМБ». За даними платіжної інструкції №TR.56064907.38533.8810 від 18.02.2022 року надавачем платіжних послуг АТ «ПУМБ» перераховано отримувачу ОСОБА_2 на рахунок у АТ «ПУМБ» НОМЕР_2 суму 100 000,00 грн., який призначений для погашення кредиту. Відтак вважає, що у ОСОБА_2 відсутні будь-які зобов`язання за договором від 17.02.2022, оскільки за даними платіжної інструкції погашення кредиту було здійснено нею ще 18.02.2022.
Відповідно до частин 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач отримала кредит за договором № 1002097029701 від 17.02.2022 року, проте, не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти в повному обсязі не повернула, тому наявні підстави для стягнення з неї на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 87 604,75 грн. відповідно до наданого та перевіреного судом розрахунку. Крім того, сторони в кредитному договорі № 1002097029701 від 17.02.2022 року погодили, що за користування кредитними коштами процентна ставка в розмірі 0,01% річних, тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Згідно розрахунку відсотки нараховані за період користування кредитом з 17.02.2022 року по 03.03.2024 року (в межах строку кредитування) і складають 13,04 грн., тому наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла кредиту, а також заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 13,04 грн. Вимоги АТ «ПУМБ» щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за комісією в розмірі 47 844,80 грн. задоволенню не підлягають, оскільки банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. Відтак, положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ «ПУМБ» підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 87 617,79 грн (87 604,75 грн. тіло кредиту + 13,04 грн. відсотки).
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 17.02.2022 року ОСОБА_2 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № 1002097029701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Підписанням цієї заяви відповідач беззастережно підтвердила особисто, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі. Також, зазначена заява містить прохання відповідача надати їй кредит у розмірі 100 000,00 грн строком на 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,22%, розмір процентної ставки 0,01 % річних, спосіб надання споживчого кредиту - переказ на рахунок НОМЕР_1 . Також зазначено, що реквізити для погашення заборгованості за споживчим кредитом: рахунок № НОМЕР_2 . 
17.02.2022 відповідачем шляхом проставлення підпису особисто підписано паспорт споживчого кредиту, який має графік повернення кредиту, строк кредитування, суму кредиту та розмір процентної ставки і щомісячної комісії за обслуговування кредиту.
Згідно платіжної інструкції №TR.56064907.38533.8810 від 18.02.2022 року (а.с.57), надавачем платіжних послуг АТ «ПУМБ» НОМЕР_3 перераховано отримувачу ОСОБА_2 на рахунок у АТ «ПУМБ» НОМЕР_2 суму 100 000,00 грн., призначення платежу- надання кредитних коштів за договором № 1002097029701 від 17.02.2022 року за позикою ОСОБА_2 . 
За даними виписки/особового рахуноку ОСОБА_2 по рахункам НОМЕР_3 , НОМЕР_2 з 17.02.2022 року по 03.03.2024 року, 18.02.2022 року на рахунок НОМЕР_2 зараховано кредитні кошти в розмірі 100 000,00 грн. за договором № 1002097029701 від 17.02.2022 року за позикою ОСОБА_2 . 
З виписки/особового рахунку ОСОБА_2 з 17.02.2022 року по 28.02.2025 року по банківському рахунку НОМЕР_2 вбачається, що з вказаного рахунку 18.02.2022 року на рахунок НОМЕР_1 зараховано кредитні кошти в розмірі 100 000,00 грн. за договором № 1002097029701 від 17.02.2022 року за позикою ОСОБА_2 , що відповідає умовам договору, які зазначені в п. 9 Заяви № 1002097029701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Однак, отримавши від банку кошти в кредит в розмірі 100 000,00 грн., в порушення умов виконання кредитного договору ОСОБА_2 , свої зобов`язання по поверненню кредиту і сплаті процентів за користування грошима належним чином не виконала.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1002097029701 від 17.02.2022 року ОСОБА_2 станом на 03.03.2024 має заборгованість у розмірі 135 462,59 грн, з яких: 87 604,75 грн - заборгованість за кредитом; 47 844,80 грн - заборгованість за комісією; 13,04 грн - заборгованість за процентами.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Апелянт посилається на те, що кредитні кошти були зараховані не на той рахунок, який передбачено договором.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76,77 ЦПК України).
За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» кредитовий переказ - платіжна операція з рахунку платника на підставі платіжної інструкції, наданої платником або надавачем послуг з ініціювання платіжних операцій, за умови отримання згоди платника на виконання платіжної операції, наданої надавачу платіжних послуг платника.
Згідно з пп. 6 п. 6 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління НБУ № 163 від 29.07.2022 надавач платіжних послуг - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника/отримувача/стягувача для виконання платіжних операцій. До надавачів платіжних послуг належать банки та небанківські надавачі платіжних послуг.
За п. 8 Інструкції надавач платіжних послуг платника має право виконувати платіжні інструкції платника з урахуванням сум, що надходять на рахунок платника протягом операційного дня (поточні надходження) або за рахунок наданого платнику кредиту, якщо ці умови визначено у відповідному договорі.
На підтвердження позовних вимог АТ «ПУМБ» надано заяву №1002097029701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 10-11), розрахунок заборгованості за кредитним договором №1002097029701 від 17.02.2022 року (а.с. 24-25), платіжну інструкцію №TR.56064907.38533.8810 від 18.02.2022 року (а.с. 57) та виписку по рахункам ОСОБА_2 (а.с. 26-28). 
За даними платіжної інструкції №TR.56064907.38533.8810 від 18.02.2022 року (а.с. 57) АТ «ПУМБ» перераховано отримувачу ОСОБА_2 на рахунок у АТ «ПУМБ» НОМЕР_2 суму 100 000,00 грн., призначення платежу- надання кредитних коштів за договором № 1002097029701 від 17.02.2022 року за позикою ОСОБА_2 .
У заяві №1002097029701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що способом надання споживчого кредиту є переказ на рахунок НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_2 . 
Реквізитами для погашення заборгованості за споживчим кредитом є: рахунок № НОМЕР_2 у АТ «ПУМБ». (а.с. 10-11) 
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 554/4300/16-ц вказано, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
П. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 визначено, що виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій.
Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Відтак, надані позивачем розрахунок і виписка з особового рахунку відповідача, є належними та допустимими доказами у справі, оскільки виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів по рахунку відповідача, зокрема баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитом, а розрахунок заборгованості відображає суми сплаченого як основного боргу, так і суми сплачених щомісячних процентів.
Доводи представника відповідача про відсутність доказів надання кредитних коштів відповідачу спростовуються матеріалами справи. Так, з долученої до матеріалів справи відповідачем виписки по особовим рахункам ОСОБА_2 з 17.02.2022 року по 28.02.2025 року вбачається, що 18.02.2022 року о 07.17 год. на рахунок НОМЕР_1 (отримувач ОСОБА_2 ) зараховано кредитні кошти в розмірі 100 000,00 грн. за договором № 1002097029701 від 17.02.2022 року за позикою ОСОБА_2 18.02.2022 о 07.18 год. зафіксовано надання грошових коштів у сумі 100 000 грн. за договором №1002097029701 від 17.02.2022 за позикою ОСОБА_2 (а.с. 96-97) 
Відтак, кредитні кошти зараховані на той рахунок, який визначила сама відповідач у своїй заяві № 1002097029701 і на який вона уповноважила банк здійснити переказ суми споживчого кредиту, що спростовує доводи апелянта стосовно перерахунку кредитних коштів на неналежний рахунок.
Представник позивача вказує, що зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 , який зазначено у заяві № 1002097029701 від 17.02.2022 року як рахунок для погашення заборгованості, свідчить про погашення заборгованості відповідачем 18.02.2022. Такі доводи спростовуються наведеними даними з виписки по особовому рахунку.
Крім того, вказуючи на відсутність доказів перерахування коштів на рахунок, зазначений у заяві № НОМЕР_4 від 17.02.2022 року, представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що не з`ясовував у ОСОБА_2 чи отримувала вона фактично кредитні кошти та чи погашала заборгованість.
Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів надання відповідачу кредитних коштів за договором №1002097029701 від 17.02.2022 року.
З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості.
Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного банком розміру заборгованості відповідачем не надано.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи містять відомості, що підтверджують факт укладення кредитного договору, надання кредитних коштів, користування цими коштами та наявності заборгованості за договором і суд першої інстанції дійшов обгрнутованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2025 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

Ю.М. Мальований