ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 925/1577/25

за позовом Мошнівської сільської ради 
до Фізичної особи-підприємця Пуша Миколи Григоровича 
про стягнення 226242,68 грн.

Представники учасників справи:
Позивач – не з`явився; 
Відповідач – не з`явився.

Секретар судового засідання Лисенко О.С.
Суддя Гладун А.І.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії учасників справи та суду. 

1.1.  19.12.2025 Мошнівська сільська рада звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Пуша Миколи Григоровича.

1.2. Змістом позову є майнова вимога стягнути з відповідача 226242,68 грн, зокрема 180989,72 грн за фактичне за користування земельною ділянкою без укладення договору оренди, 15607,48 грн інфляційних втрат, 4666,18 грн 3% річних, 24979,30 грн пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.11.2023 до 31.10.2025.

1.3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджував, що відповідачу на праві власності належить нерухоме майно, що розташоване не земельній ділянці комунальної власності. Відповідач договору оренди земельної ділянки з позивачем не уклав та не зареєстрував речове право оренди. У зв`язку з ухиленням відповідача від укладення договору оренди земельної ділянки позивач не отримав плату за користування земельною ділянкою у розмірі орендної плати.

1.4. 24.12.2025 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Суд ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судовий розгляд справи призначив о 10:30 22.01.2026.

1.5. 07.01.2026 відповідач подав до суду заяву, у якій просив видати йому ухвалу суду про відкриття провадження у справі. Цього ж дня відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі. (а.с. 45)

1.6. 21.01.2026 відповідач подав до суду клопотання, у якому просив розглянути справу у його відсутність та без участі його представника. (а.с. 46)

1.7. 21.01.2026 відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив у позові відмовити. (а.с. 47-58)

1.8. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказав, що позивач не подав доказів, що відповідач був фактичним користувачем спірної земельної ділянки у період з 01.11.2023 до 31.10.2025, а укладений договір купівлі-продажу від 26.02.2020 підтверджує лише факт набуття у власність відповідача нерухомого майна на дату його укладення. Крім того, на думку відповідача, позивач не довів обставини виникнення у нього права власності на спірну земельну ділянку та дату його виникнення. Поданий позивачем розрахунок розміру плати за землю відповідач не може перевірити, оскільки позивач не надав нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки за спірний період, а у рішеннях органу місцевого самоврядування щодо встановлення ставок орендної плати відсутні ставки орендної плати за землю, що відповідають категорії земельних ділянок за КВЦПЗ 11.02 "Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення".

Відповідач ствердив, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 у справі №580/2885/24 встановлено, що ОСОБА_1 як громадянин, фізична особа звертався з клопотаннями до позивача щодо викупу земельної ділянки. Оскаржувані рішення Мошнівської сільської ради від 06.10.2023 №41-21/VIII та від 09.06.2023 №37-31/VIII прийняті органом місцевого самоврядування щодо Пуша Миколи Григоровича як до фізичної особи, а не до підприємця. Відповідач просив на підставі вимог статті 20 ГПК України, пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України провадження у справі №925/1577/25 закрити, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідач вказав, що відповідно до Класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок, наведеного у додатку 59 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2021 року № 821) у межах категорії "Землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення" визначено 8 кодів КВЦПЗ. Аналогічно згідно Додатку 8 Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 №1147 в межах категорії землі "Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення" визначено вісім кодів КВЦПЗ, для кожного з яких встановлено свій коефіцієнт цільового призначення. Для КВЦПЗ 11.02 "Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості" коефіцієнт визначено на рівні 1,2.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 у справі №580/2885/24 позов ОСОБА_1 до Мошнівської сільської ради задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Мошнівської сільської ради від 06.10.2023 №41-21/VIII "Про внесення змін в рішення від 09.06.2023 №37-31/VIII "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 щодо проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки" щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою для подальшого продажу у власність шляхом викупу та/або проведення експертної оцінки земельної ділянки площею 1,00 га, кадастровий номер 7124989500:04:001:0279, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Мошнівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2023 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою для подальшого продажу у власність шляхом викупу та/або проведення експертної оцінки земельної ділянки площею 1,00 га кадастровий номер 7124989500:04:001:0279, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з усіма доданими документами та у порядку, визначеному законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

18.04.2023 відповідач у порядку статті 128 Земельного кодексу України звернувся до позивача із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для подальшого продажу у власність шляхом викупу спірної земельної ділянки. Вказану заяву позивач зобов`язаний був розглянути у місячний строк. Починаючи з червня 2023 року, позивач допускає протиправну бездіяльність, яка призвела до неможливості відповідачем укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки і сплачувати за її користування плату у формі земельного податку.

1.9. 22.01.2026 позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника. (а.с. 85-86)

1.10. 22.01.2026 у судове засідання представники позивача та відповідача не з`явилися.

1.11. 22.01.2026 суд ухвалив відкласти розгляд справи у судовому засіданні до 14:15 03.02.2026.

1.12. 03.02.2026 позивач подав до суду додаткові пояснення, у яких не погодився з аргументами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, та ствердив, що твердження відповідача про існування підстав для закриття провадження у справі є помилковим, оскільки Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 визначив, що спір між позивачем та відповідачем підглядає вирішенню у порядку господарського судочинства, оскільки існує спір, пов`язаний зі здійсненням відповідачем підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці. Касаційний суд мотивував рішення тим, що згідно з Інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Пуш М. Г. з 22.01.2020 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Основними видами його економічної діяльності визначені виробництво інших виробів з деревини, виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння (код 16.29), лісозаготівлі (код 02.20), лісопильне та стругальне виробництво (код 16.10), та інше. Відомості про припинення ним підприємницької діяльності відсутні; відповідно до витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку спірної земельної ділянки код класифікації видів цільового призначення землі визначений як "11.02", тобто для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №248 від 26.02.2020 ОСОБА_1 придбав у Федяй М. В. нерухоме майно, а саме: лісопильний цех. Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, є господарсько-правовими. Відповідач, подаючи касаційну скаргу у справі №707/3715/23, вказував, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Доводи відповідач мотивував тим, що касаційна скарга мотивована тим, що суди залишили поза увагою, що Пуш М. Г. зареєстрований як фізична особа-підприємець, спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Отже, відповідач протирічить своїм доводам, які слугували для закриття провадження у цивільній справі №707/3715/23 та визначення підсудності розгляду даної справи за правилами господарського судочинства №925/1577/25. Крім того, відповідач, подаючи касаційну скаргу у справі №707/3715/23, стверджував, що використовує земельну ділянку як суб`єкт господарювання у своїй діяльності згідно видів його видів економічної діяльності. Отже, виходячи із висновків касаційного суду, наведених у постанові Верховного Суду від 21.05.2025 у справі № 707/3715/23, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом до відповідача. (а.с. 91-92)

Щодо наданих розрахунків позивач вважав, що надав детальний розрахунок позовних вимог з посиланням на нормативно-грошову оцінку земельної ділянки та довідку за заявлені періоди. 

Щодо рішення суду у справі №580/2885/24 прийнятого в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , на яке відповідач посилається у відзиві, позивач повідомив, що звернення відповідача повторно розглянуто на сесії сільської ради та у задоволені якого відмовлено у зв`язку із зверненням з порушенням вимог чинного законодавства, що регулює дане питання. 

У поясненні позивач просив розглянути справу без участі його представника за наявними матеріалами. 

1.13. 03.02.2026 у судове засідання представники позивача та відповідача не з`явилися.

1.14. Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

1.15. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (пункт 1, 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

1.16. Застосовуючи згідно з статтею 3 Господарського процесуального кодексу України, статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення судового періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (AlimentariaSanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

1.17. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

1.18. Відповідно до частини 1 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

1.19. Участь у судовому засіданні є правом учасника судового процесу (пункт 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

1.20. Судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні.

1.21. Явку учасників судового провадження в судове засідання суд обов`язковою не визнавав.

1.22. Оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності представників позивача та відповідача за наявними матеріалами справи.

1.23. 03.02.2026 суд розпочав розгляд справи по суті.

1.24. Керуючись частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, 03.02.2026 суд підписав рішення суду (вступну та резолютивну частину) у справі №925/1577/25 без його проголошення.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

2. Обставин, які є предметом доказування у справі.

2.1. Предметом позову є майнова вимога позивача стягнути з відповідача плату за фактичне користування земельною ділянкою з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних та пені.

2.2.  Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує користування відповідачем земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно відповідача без укладення договору оренди землі.

2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2.4. Предметом доказування у справі є набуття відповідачем права власності на нерухоме майно; обставини користування відповідачем земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно без укладення договору оренди землі; строк користування земельною ділянкою; розмір земельної ділянки; розмір плати за землю; період прострочення виконання грошового зобов`язання, за який позивач нарахував 3% річних, інфляційні втрати, пеню; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

3. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі. 

3.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

3.1.1. 15.01.2020 Міськрайонне управління у Черкаському районі та м. Черкаси Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області зареєструвало земельну ділянку кадастровий номер 7124989500:04:001:0279, що знаходиться у Черкаській області, Черкаському районі, с. Яснозір`я по вул. Пролетарській, 100а, цільове призначення: 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель і споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема енергогенеруючим блоком; категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; площа земельної ділянки 1,0 га, у підтвердження чого позивач подав витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.12.2025 №НВ-9988511372025 та Інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 05.12.2025. (а.с. 14 на звороті-15, 15 на звороті -21)

3.1.2. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.12.2025 Пуш М.Г. 22.01.2020 зареєстрований як фізична особа-підприємець за №20260000000046783. Основним видом його діяльності є 16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння. Додаткові, зокрема: 16.10. Лісопильне та стругальне виробництво; 02.20 Лісозаготівлі. (а.с. 11)

3.1.3. 26.02.2020 ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали договір купівлі-продажу, згідно з пунктом 1.1 якого продавець передає, а покупець приймає нерухоме майно, а саме лісопильний цех, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, село Яснозір`я, вулиця Заозерянська (вул. Пролетарська), №100а та має такі характеристики: лісопильний цех, загальною площею 127,0 кв. м, під літерою "А-1,а"; навіс, під літ. "В"; навіс, під літ. "Г"; огорожа - №1. 

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7113359872020, виданого 05.01.2020 Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області відчужуваний об`єкт розташований на земельній ділянці площею 1.0000 га кадастровий номер 7124989500:04:001:0279. (а.с. 12 на звороті – 14)

3.1.4. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 05.12.2025 становила 804120,03 грн. (а.с. 25 на звороті)

3.1.5. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради від 10.10.2023 розрахунок заборгованості з орендної плати відповідача за користування спірною земельною ділянкою становить 183602,00 грн, зокрема 39914,00 грн за 2021 рік у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 570200,00 грн; 68424,00 грн за 2022 рік у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 570200,00 грн; 75264,00 грн за 2023 рік у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 627200 грн. (а.с. 25)

3.1.6. За розрахунком позивача заборгованість відповідача за користування земельною ділянкою площею 1,0 га за період з 01.11.2023 до 31.10.2025 становить 180989,72 грн, зокрема:

- 14422,00 грн за період з 01.11.2023 до 31.12.2023 за 61 день у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 721100,00 грн; 
- 86155,72 грн за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 за 366 дні у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 717964,31 грн;
- 80142,00 грн за період з 01.01.2025 до 31.10.2025 за 304 дні у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 804120,03 грн. (а.с. 21 на звороті-22)

3.1.7. За розрахунком позивача розмір інфляційних втрат за період з 01.11.2023 до 30.09.2025 становить 15607,48 грн, розмір 3% річних за період з 01.11.2023 до 31.10.2025 становить 4666,18 грн, розмір пені за період з 01.11.2023 до 30.06.2025 становить 24979,30 грн у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. (а.с. 22 на звороті - 24)

3.2.  Відповідач на спростування доводів позивача подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

3.2.1. 23.06.2022 Мошнівська сільська рада прийняла рішення №28-1/VIII, яким, зокрема внесла зміни до ставок та пільг із сплати земельного податку. (а.с. 66)

3.2.2. У додатку 3 до рішення №28-1/VIII Мошнівська сільська рада встановила ставки орендної плати за земельні ділянки, зокрема для категорії земель за функцією використання, зокрема землі промисловості за складом категорії: 

- Землі харчової промисловості (включаючи риболовство; діяльність риборозплідників: рибних ферм, послуги, пов`язані з рибним господарством) у розмірі 12%;
- Виробництво лікеро-горілчаних виробів у розмірі 12%;
- Землі тютюнової промисловості (окрім вирощування тютюну та махорки, що відноситься до земель сільськогосподарського використання) у розмірі 12%;
- Землі мисливства та пов`язаних з ним послуг у розмірі 12%;
- Землі текстильної промисловості у розмірі 12%;
- Землі виробництва готового одягу та хутра у розмірі 12%;
- Землі виробництва шкіри та шкіряного взуття у розмірі 12%;
- Землі оброблення деревини та виробництва виробів з деревини у розмірі 12%;
- Землі виробництва паперу та картону у розмірі 12%;
- Землі хімічного виробництво (окрім видобування природного газу, що відноситься до земель гірничої промисловості і гірничих розробок) у розмірі 12%;
- Землі гумової та пластмасової промисловості (окрім виробництв з ремонту, установлення або заміни пошкоджених шин, що належить до комерційного використання) у розмірі 12%;
- Землі обробки металу у розмірі 12%;
- Землі виробництва машин та устаткування у розмірі 12%;
- Землі виробництва канцелярських та електронно-обчислювальних машин у розмірі 12%;
- Землі виробництва електричних машин і апаратури у розмірі 12%;
- Землі розміщення устаткування для радіо, телебачення то зв`язку у розмірі 12%;
- Землі виробництва медичних. приладів та інструментів; точних вимірювальних пристроїв, оптичних пристроїв та годинників у розмірі 12%;
- Землі виробництва автомобілів у розмірі 12%;
- Землі іншого транспортного устаткування (окрім технічного забезпечення, ремонту та переустаткування автомобілів, що відноситься до земель комерційної діяльності) у розмірі 12%;
- Будування та ремонт суден у розмірі 12%;
- Землі виробництва меблів; інших видів виробництва (крім земель виробництва ювелірних виробів) у розмірі 12%;
- Землі обробки відходів (окрім оптової та роздрібної торгівлі металевими і неметалевими відходами та брухтом, п також іншими вживаними товарами, шо відноситься до земель комерційної діяльності) у розмірі 12%;
- Землі будівництва в т.ч. землі зайняті поточним будівництвом (відсоткова ставка встановлюється виключно на період будівництва) у розмірі 5%;
- Інші землі промисловості у розмірі 5%. (а.с. 67-70)

3.2.3. 09.06.2023 Мошнівська сільська рада прийняла рішення №37-8/VIII, яким, зокрема встановила ставки земельного податку на 2024 рік. (а.с. 71)

3.2.4. У додатку 4 до рішення №37-8/VIII Мошнівська сільська рада встановила ставки орендної плати за земельні ділянки на 2024 рік, зокрема для категорії земель за функцією використання: землі промисловості за складом категорії: 
- Землі харчової промисловості (включаючи риболовство; діяльність риборозплідників: рибних ферм, послуги, пов`язані з рибним господарством) у розмірі 12%;
- Виробництво лікеро-горілчаних виробів у розмірі 12%;
- Землі тютюнової промисловості (окрім вирощування тютюну та махорки, що відноситься до земель сільськогосподарського використання) у розмірі 12%;
- Землі мисливства та пов`язаних з ним послуг у розмірі 12%;
- Землі текстильної промисловості у розмірі 12%;
- Землі виробництва готового одягу та хутра у розмірі 12%;
- Землі виробництва шкіри та шкіряного взуття у розмірі 12%;
- Землі оброблення деревини та виробництва виробів з деревини у розмірі 12%;
- Землі виробництва паперу та картону у розмірі 12%;
- Землі хімічного виробництво (окрім видобування природного газу, що відноситься до земель гірничої промисловості і гірничих розробок) у розмірі 12%;
- Землі гумової та пластмасової промисловості (окрім виробництв з ремонту, установлення або заміни пошкоджених шин, що належить до комерційного використання) у розмірі 12%;
- Землі обробки металу у розмірі 12%;
- Землі виробництва машин та устаткування у розмірі 12%;
- Землі виробництва канцелярських та електронно-обчислювальних машин у розмірі 12%;
- Землі виробництва електричних машин і апаратури у розмірі 12%;
- Землі розміщення устаткування для радіо, телебачення то зв`язку у розмірі 12%;
- Землі виробництва медичних. приладів та інструментів; точних вимірювальних пристроїв, оптичних пристроїв та годинників у розмірі 12%;
- Землі виробництва автомобілів у розмірі 12%;
- Землі іншого транспортного устаткування (окрім технічного забезпечення, ремонту та переустаткування автомобілів, що відноситься до земель комерційної діяльності) у розмірі 12%;
- Будування та ремонт суден у розмірі 12%;
- Землі виробництва меблів; інших видів виробництва (крім земель виробництва ювелірних виробів) у розмірі 12%;
- Землі обробки відходів (окрім оптової та роздрібної торгівлі металевими і неметалевими відходами та брухтом, п також іншими вживаними товарами, шо відноситься до земель комерційної діяльності) у розмірі 12%;
- Землі будівництва в т.ч. землі зайняті поточним будівництвом (відсоткова ставка встановлюється виключно на період будівництва) у розмірі не менше 5%;
- Інші землі промисловості у розмірі 12%. (а.с. 72-75)

3.2.5. 07.06.2024 Мошнівська сільська рада прийняла рішення №48-9/VIII, яким, зокрема встановила ставки земельного податку на 2025 рік. (а.с. 76)

3.2.6. У додатку 4 до рішення №48-9/VIII Мошнівська сільська рада встановила ставки орендної плати за земельні ділянки на 2025 рік, зокрема для категорії земель за функцією використання: землі промисловості за складом категорії: 
- Землі харчової промисловості (включаючи риболовство; діяльність риборозплідників: рибних ферм, послуги, пов`язані з рибним господарством) у розмірі 12%;
- Виробництво лікеро-горілчаних виробів у розмірі 12%;
- Землі тютюнової промисловості (окрім вирощування тютюну та махорки, що відноситься до земель сільськогосподарського використання) у розмірі 12%;
- Землі мисливства та пов`язаних з ним послуг у розмірі 12%;
- Землі текстильної промисловості у розмірі 12%;
- Землі виробництва готового одягу та хутра у розмірі 12%;
- Землі виробництва шкіри та шкіряного взуття у розмірі 12%;
- Землі оброблення деревини та виробництва виробів з деревини у розмірі 12%;
- Землі виробництва паперу та картону у розмірі 12%;
- Землі хімічного виробництво (окрім видобування природного газу, що відноситься до земель гірничої промисловості і гірничих розробок) у розмірі 12%;
- Землі гумової та пластмасової промисловості (окрім виробництв з ремонту, установлення або заміни пошкоджених шин, що належить до комерційного використання) у розмірі 12%;
- Землі обробки металу у розмірі 12%;
- Землі виробництва машин та устаткування у розмірі 12%;
- Землі виробництва канцелярських та електронно-обчислювальних машин у розмірі 12%;
- Землі виробництва електричних машин і апаратури у розмірі 12%;
- Землі розміщення устаткування для радіо, телебачення то зв`язку у розмірі 12%;
- Землі виробництва медичних. приладів та інструментів; точних вимірювальних пристроїв, оптичних пристроїв та годинників у розмірі 12%;
- Землі виробництва автомобілів у розмірі 12%;
- Землі іншого транспортного устаткування (окрім технічного забезпечення, ремонту та переустаткування автомобілів, що відноситься до земель комерційної діяльності) у розмірі 12%;
- Будування та ремонт суден у розмірі 12%;
- Землі виробництва меблів; інших видів виробництва (крім земель виробництва ювелірних виробів) у розмірі 12%;
- Землі обробки відходів (окрім оптової та роздрібної торгівлі металевими і неметалевими відходами та брухтом, п також іншими вживаними товарами, шо відноситься до земель комерційної діяльності) у розмірі 12%;
- Землі будівництва в т.ч. землі зайняті поточним будівництвом (відсоткова ставка встановлюється виключно на період будівництва) у розмірі 5%;
- Інші землі промисловості у розмірі 12%. (а.с. 77-80)

3.2.7. 18.04.2023 відповідач звернувся до позивача з клопотанням, у якому просив надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою для подальшого продажу у власність шляхом викупу та/або про проведення експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки під лісопильний цех. (а.с. 81)

3.2.8. 09.06.2023 Мошнівська сільська рада прийняла рішення №37-31/VIII, яким вирішила замовити відповідачу нормативну грошову оцінку станом на 01.06.2023 спірної земельної ділянки для подальшого укладання договору оренди. (а.с. 82)

3.3. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

3.4. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

3.5. На підставі поданих сторонами доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані сторонами докази суд визнає належними.

3.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів"). 

3.7. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, а відповідач заперечує проти позову, сторони подали письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані сторонами отримані з порушенням закону. Докази подані сторонами суд визнає допустимими.

3.8. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

3.9. Подані сторонами докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані сторонами, суд визнає достовірними.

3.10. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 

3.11. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

3.12. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

4. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.1.  Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 

4.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

4.3. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

4.4. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.5. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

4.6. Враховуючи належність, допустимість та достовірність доказів, поданих сторонами, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, суд визнає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та визнає встановленими наступні обставини:

4.6.1. відповідачу на праві приватної власності з 26.02.2020 належить нерухоме майно – лісопильний цех, що знаходяться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Яснозір`я, вул. Заозерянська, 100а;

4.6.2. нежитлове приміщення розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 7124989500:04:001:0279 площею 1,0000 га у с. Яснозір`я, вул. Заозерянська, 100а;

4.6.3.  земельна ділянка належить на праві комунальної власності позивачу;

4.6.4. земельна ділянка є сформованою та може бути об`єктом цивільних прав;

4.6.5. відповідач з моменту набуття права власності на нерухоме майно користується земельною ділянкою без укладення договору оренди з власником земельної ділянки;

4.6.6.  нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,0 га у 2023 році становила 721100,00 грн; у 2024 році – 717964,31 грн; у 2025 році – 804120,03 грн;

4.6.7. розмір орендної плати за користування земельною ділянкою у 2023-2025 – 12%;

4.6.8. розмір плати за користування земельною ділянкою площею 1,0 га м за період з 01.11.2023 до 31.10.2025 становить 180989,72 грн, зокрема:

- 14422,00 грн за період з 01.11.2023 до 31.12.2023 (721100,00 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 12% : 365 днів х 61 день);
- 86155,72 грн за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 (717964,31 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 12% : 366 днів х 366 дні);
- 80142,00 грн за період з 01.01.2025 до 31.10.2025 (804120,03 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 12% : 365 днів х 304 дні).

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися учасники справи, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

5.1. Відповідно до статті 206 Земельного Кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

5.2. За змістом визначення, наведеного у частині 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

5.3. Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

5.4. Відповідно до статті 287.1 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

5.5. Згідно зі статтею 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

5.6. Відповідно до статті 12 Закону України "Про оцінку земель" нормативно-методичне регулювання оцінки земель здійснюється у відповідних нормативно-правових актах, що встановлюють порядок проведення оцінки земель, організації і виконання землеоціночних робіт, склад і зміст технічної документації та звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, вимоги до них, порядок їх виконання. 

5.7. Згідно з абзацом 3 частини першої статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. 

5.8. Згідно з абзацом 1 пункту 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

5.9. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України "Про оцінку земель").

5.10. Згідно з положеннями частини третьої статті 23 цього Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

5.11. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. (частина 3 статті 21 Закону України "Про оренду землі").

5.12. Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю – обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

5.13. Розділу XII Податкового кодексу України передбачає, що орендна плата – обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (підпункт 14.1.136 пункт 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

5.14. Відповідно до пункт 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

5.15. Відповідно до пункту 289.3 статті 289 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

5.16. Відповідно до пункту 285.1 статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

5.17. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (пункт 285.2 статті 285 ПК України).

5.18. Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

5.19. Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного Кодексу України реалізуються через право постійного користування або право оренди.

5.20. Частиною 1 статті 93 Земельного Кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. 

5.21. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного Кодексу України).

5.22. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частина 1 стаття 96 Земельного Кодексу України). 

5.23. Згідно із частиною 1 статті 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

5.24. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2 статті 1212 Цивільного Кодексу України). 

5.25. Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. 

Такий висновок про застосування норм права наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду 14.12.2021 у справі №643/21744/19.

5.26. Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. 

Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду наведені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17, від 23 травня2018 року у справі №629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17.

5.27. Тлумачення статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що для її застосування необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

5.28. Стаття 1212 Цивільного кодексу України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Такий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 29 липня 2019 року у справі №756/3966/17.

5.29. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

5.30. Відповідно до частини статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

5.31. Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

5.32. Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 

5.33. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 

5.34. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

5.35. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права (статті 625 ЦК України), викладені в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №756/3966/17, Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

5.36. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

5.37. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

6. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

6.1. Передумовою виникнення спору є набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці комунальної власності.

6.2. Причиною виникнення спору є користування відповідачем земельною ділянкою комунальної власності без укладення договору оренди землі.

6.3. Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє право на отримання плати за користування земельною ділянкою з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання. 

6.4. На підставі письмових доказів, що містяться у справі суд встановив, що відповідач є власником нерухомого майна, що розташоване на земельні ділянці комунальної власності.

6.5. Земельна ділянка є сформованою та може бути об`єктом цивільних прав.

6.6. Відповідач використовує нерухоме майно у власній господарській діяльності.

6.7. Відповідач з моменту набуття права власності на нерухоме майно користується земельної ділянки без укладення договору оренди з власником земельної ділянки.

6.8. Відповідач ствердив, що позивач не подав доказів про те, що відповідач є фактичним користувачем спірної земельної ділянки у період з 01.11.2023 до 31.10.2025, а укладений договір купівлі-продажу від 26.02.2020 підтверджує лише факт набуття у власність відповідачем нерухомого майна.

6.9. Суд встановив, що 26.02.2020 зареєстровано право власності відповідача на лісопильний цех, який розташований на земельній ділянці позивача. Доказів відчуження нерухомого майна іншій особі чи доказів, які б доводили передбачені законом підстави для припинення права власності на нерухоме майно, відповідач суду не подав. 

6.10. Суд встановив, що право власності позивача на земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно відповідача, не зареєстроване у Державному реєстрі речових права на нерухоме майно.

6.11. Доводи відповідача, що позивач не є власником земельної ділянки, оскільки не зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку, суд відхиляє як безпідставні, оскільки позивач є власником земельної ділянки в силу закону.

6.12. Верховний Суд у постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 з метою визначення моменту виникнення в органу місцевого самоврядування права комунальної власності на земельну ділянку в межах населеного пункту, за відсутності реєстрації речового права на таку земельну ділянку за відповідним органом, сформулював такий правовий висновок, який суд враховує під час ухвалення рішення суду:

"За загальним правилом, правом власності на земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, орган місцевого самоврядування наділений в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового Земельного кодексу України. При цьому відсутність державної реєстрації речового права на земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку.

Крім цього, нездійснення державної реєстрації речового права на сформовану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування у відповідності до положень статті 79-1 Земельного кодексу України не є підставою для звільнення набувача права власності на будівлю або споруду від обов`язку сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташований такий об`єкт нерухомості".

6.13. Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

6.14. У зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою. 

6.15. Плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

6.16. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.

6.17. Відповідач договір оренди з власником земельної ділянки не уклав та не сплатив позивачу за користування земельною ділянкою.

6.18. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

6.19. У разі не оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди, внаслідок чого її власник не доотримує дохід у вигляді орендної плати, за своїм змістом є кондикційними. 

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц.

6.20. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

6.21. Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

6.22. Відповідач є власником нерухомого майна та користуються земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно. Відповідач, без достатньої правової підстави, за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування земельною ділянкою. 

6.23. Ухилення відповідача від обов`язкової сплати орендної плати за користування землею є підставою для застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 Цивільного кодексу України. 

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.04.2017 у справах №922/207/15, №922/5468/14, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

6.24. Відповідач, усвідомлюючи свій обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки у розмірі, яким фактично користується, не уклав. 

6.25. Збереження відповідачем коштів, які він повинен сплатити за користування земельною ділянкою, є результатом недобросовісної поведінки відповідача та відбулося без достатньої правової підстави.

6.26. Збереження коштів відповідачем без достатньої правової підстави є формою порушення права позивача. 

6.27. Безпідставне збагачення відповідача за рахунок позивача не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Застосування норм статті 1212 Цивільного кодексу України у цьому разі є належним та ефективним способом захисту.

6.28. Норми підпунктів 288.5.1 та 288.5.2 Податкового кодексу України встановлюють нижню та верхню межу розміру орендної плати.

6.29. Нижня межа розміру орендної плати не може бути меншою від розміру земельного податку, який для земельних ділянок нормативно грошову оцінку яких проведено становить не більше 3% від їх нормативної грошової оцінки та 5% для земельних ділянок нормативно грошову оцінку, яких не проведено.

6.30. Верхня межа становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та може бути більшою, у випадку визначення орендаря на конкурентних засадах (підпункти 288.5.2 та 288.5.3 Податкового кодексу України).

6.31. Позивач при нарахуванні орендної плати відповідачу за 2023-2025 роки застосував ставку оренди у розмірі 12% з урахуванням розміру орендної плати, встановленої рішеннями Мошнівської сільської ради №28-1/VIII від 23.06.2022, №37-8/VIII від 09.06.2023, №48-9/VIII від 07.06.2024 на відповідний рік. 

6.32. Доводи відповідача, що розрахунок позивача розміру плати за землю відповідач не може перевірити, оскільки позивач не надав нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки за спірний період, а у рішеннях органу місцевого самоврядування щодо встановлення ставок орендної плати відсутні ставки орендної плати за землю, що відповідають категорії земельних ділянок за КВЦПЗ 11.02 "Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення", суд відхиляє з огляду на таке.

6.33. Суд встановив, що розмір орендної плати, встановленої рішеннями Мошнівської сільської ради №28-1/VIII від 23.06.2022, №37-8/VIII від 09.06.2023, №48-9/VIII від 07.06.2024 на відповідний рік у розмірі 12% за категорією земель за функцією використання: "Землі промисловості", склад категорії землі: "Землі оброблення деревини та виробництва виробів з деревини".

6.34. Оскільки у власності відповідача є лісопильний цех, суд дійшов висновку про обґрунтоване застосування позивачем ставки у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки при здійсненні розрахунку орендної плати.

6.35. Розмір безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 1,0 га за період з 01.11.2023 до 31.10.2025 становить 180989,72 грн.

6.36. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. 

6.37. Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

6.38. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

6.39. Користування відповідачем земельною ділянкою, яка належить до земель комунальної власності, безоплатно, без укладення договору оренди порушує вимоги земельного законодавства та є формою порушення права позивача на отримання плати за користування земельною ділянкою.

6.40. Вимогу позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 180989,72 грн безпідставно утриманих коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01.11.2023 до 31.10.2025 суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

6.41. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

6.42. За змістом статей 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. 

6.43. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

6.44. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

6.45. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).

6.46. Передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення.

6.47. За розрахунком позивача розмір інфляційних втрат за період з 01.11.2023 до 30.09.2025 становить 15607,48 грн (173,57 грн за період з 01.11.2023 до 31.12.2023 від суми боргу 14422,00 грн; 10321,63 грн за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 від суми боргу 86155,72 грн; 5112,28 грн за період з 01.01.2025 до 30.09.2025 від суми боргу 80412,00 грн), розмір 3% річних за період з 01.11.2023 до 31.10.2025 становить 4666,18 грн (72,31 грн за період з 01.11.2023 до 31.12.2023 від суми боргу 14422,00 грн; 2584,67 грн за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 від суми боргу 86155,72 грн; 2009,20 грн за період з 01.01.2025 до 31.10.2025 від суми боргу 80412,00 грн) (а.с. 22 на звороті, 24).

6.48. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

6.49. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

6.50. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

6.51. Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

6.52. У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

6.53. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 

6.54. Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

6.55. За розрахунком позивача розмір пені за період з 01.11.2023 до 30.06.2025 становить 24979,30 грн у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (а.с. 23).

6.56. У спірних правовідносинах застосовуються загальні положення статті 530 Цивільного кодексу України, які встановлюють строк (термін) виконання зобов`язання у випадках, коли його не встановлено договором, з урахуванням вимог інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

6.57. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

6.58. Сторони договору оренди землі не уклали. Строк виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати за користування земельною ділянкою договором не встановлений. З вимогою про виконання грошового зобов`язання зі сплати за користування земельною ділянкою позивач до відповідача не звертався. З урахуванням наведеного період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач не довів.

6.59. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

6.60. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відсутність у позивача права на нарахування та стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені за порушення виконання грошового зобов`язання, яке підлягало б судовому захисту.

6.61. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 15607,48 грн інфляційних втрат за період з 01.11.2023 до 30.09.2025, 4666,18 грн 3 % річних за період з 01.11.2023 до 31.10.2025, 24979,30 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 01.11.2023 до 30.06.2026 суд визнає необґрунтованою та доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.

6.62. Інші аргументи учасників справи.

6.63. Відповідач просив на підставі вимог статті 20 ГПК України, пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України провадження у справі №925/1577/25 закрити, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

6.64. Відповідач ствердив, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 у справі №580/2885/24 встановлено, що Пуш Микола Григорович як громадянин, фізична особа звертався з клопотаннями до позивача щодо викупу земельної ділянки. Оскаржувані рішення Мошнівської сільської ради від 06.10.2023 №41-21/VIII та від 09.06.2023 №37-31/VIII прийняті органом місцевого самоврядування щодо Пуша Миколи Григоровича як до фізичної особи, а не до підприємця. 

6.65. Суд враховує, що у грудні 2023 року позивач звертався до відповідача з позовом про стягнення плати за користування земельною ділянкою з аналогічних підстав у порядку цивільного судочинства.

6.66. У постанові від 21.05.2025 у справі № 707/3715/23, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку, що спір між сторонами підглядає вирішенню у порядку господарського судочинства, оскільки існує спір, пов`язаний зі здійсненням відповідачем підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці. 

6.67. Подаючи касаційну скаргу у справі №707/3715/23, відповідач вказував, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. 

6.68. Твердження відповідача про непідвідомчість цього спору господарському суду суперечать його попередній заяві, поданій до Верховного Суду. Такі дії відповідача суд визнає недобросовісними та таким, що містять ознаки зловживання своїми процесуальними правами.

6.69. Передбачених пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України підстав для закриття провадження у справі суд не встановив.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3393,64 грн на підставі платіжних інструкцій №2891 від 18.08.2025 на суму 3028,00 грн та від 18.12.2025 № 8296-3893-0997-2504 на суму 365,64 грн. (а. с. 5-6)

7.3. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

7.4. Не зважаючи на те, що позов позивача задоволено частково, при розподілі судових витрат зі сплати судового збору суд враховує мінімальний розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 3028,00 грн та покладає його на відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 14, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

Позов Мошнівської сільської ради до Фізичної особи-підприємця Пуша Миколи Григоровича задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пуша Миколи Григоровича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь Мошнівської сільської ради (ідентифікаційний код 26357343, адреса місцезнаходження: 19615, Черкаська обл., Черкаський р-н, с. Мошни, вул. Максима Преснякова, 13) 180989,72 грн (сто вісімдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 72 копійки). 

У решті позову про стягнення 15607,48 грн інфляційних втрат, 4666,18 грн 3% річних, 24979,30 грн пені відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пуша Миколи Григоровича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради (ідентифікаційний код 04408809, адреса місцезнаходження: 19615, Черкаська обл., Черкаський р-н, с. Мошни, вул. Максима Преснякова, 13) 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення суду складене 12.02.2026.

Суддя А.І. Гладун