Справа 206/5424/25 
Провадження 2/206/296/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року  м. Дніпро 

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Плінської А.В.,
за участі секретаря Габісонії Л.В.,
представника позивача ОСОБА_1 , 
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розмірів аліментів та стягнення додаткових витрат на дітей,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить:
- змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 , на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2021 року по справі №206/2890/21 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, на 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття;
- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , додаткові витрати на дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 16772,35 грн.
Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони з відповідачем є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2021 року було зменшено розмір стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , з твердої грошової суми в розмірі 5000,00 грн., на розмір 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та утримання дитини ОСОБА_6 , з твердої грошової суми в розмірі 4600,00 грн., на розмір 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму для дитини, недостатньо для матеріального утримання їх дітей. На разі у відповідача покращився матеріальний стан, він проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 та отримує грошове забезпечення. Отже, відповідач маючи стабільний дохід, задовільний стан здоров`я, може нести витрати по аліментам у більшому розмірі ніж з нього стягуються на підставі вищевказаного рішення суду. Крім того, вона несе додаткові витрати на утримання дітей, які полягають в розумовому розвитку та лікуванні. Так, щодо навчання був придбаний ноутбук вартістю 20999,00 грн., а по лікуванню на: обстеження, консультації лікарів, придбання ліків та устілок було витрачено – 33544,69 грн. Таким чином, вважає, що з відповідача на її користь повинні бути стягнуті додаткові витрати на дітей порівну, що складає 16772,35 грн.
Ухвалою від 30 вересня 2025 року відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні з викликом учасників судового процесу.
05 грудня 2025 року представником відповідача був поданий відзив на позовну заяву в якому вона зазначила, що визнає додаткові витрати на суму 13112,53 грн. Заперечувала щодо витрат позивачки без відповідних направлень до спеціалістів (кардіолога, офтальмолога, ендокринолога) до платного відділення комунального закладу, так як такі послуги надаються в комунальному закладі на безоплатній основі. Стосовно оплати аналізу на білірубін в ТОВ «Сінево Схід» від 23.08.2025 року (дитина ОСОБА_7 , 7 років), то жодний медичний документ не містить направлення чи рекомендації зробити такий аналіз. Також не підлягає стягненню сума понесена позивачкою на придбання устілок на загальну суму 2425,00 грн., оскільки жодного медичного висновку про те, що їх дітям необхідно було придбати,матеріали справи не містять. Не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки в розмірі частки його заробітку та інших доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Обґрунтувавши тим, що на момент знайомства відповідача з позивачкою, вона мала дитину – сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх шлюб з позивачкою був зареєстрований 20 квітня 2018 року. Їх спільний син ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після реєстрації шлюбу він усиновив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Діти проживають з позивачко, але він сплачує аліменти на їх утримання, томі діти перебувають на утриманні обох батьків. Щодо покращення матеріального стану відповідача, то він проходив військову службу у військових частинах та отримував в 2024 році грошове забезпечення. Однак з серпня 2025 року не отримує грошове забезпечення, так як хворіє переніс дві операції. Крім того, змінився його сімейний стан. З 15.11.2024 року відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу має сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Таким чином, зараз у нього на утриманні перебуває дружина ОСОБА_10 , яка доглядає дитину. За вказаних обставин заперечувала проти зміни способу стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку.
25 грудня 2025 року представник позивача подав відповідь на відзив у якій зазначив, що відповідачем не були підтверджені ті обставини, що у зв`язку з хворобою протягом 2025 року він не отримує грошове забезпечення, оскільки грошове забезпечення військовослужбовця нараховується навіть під час проходження лікування. Той факт, що у відповідача на утриманні перебуває дружина та ще одна дитина не звільняє відповідача від обов`язку утримувати своїх дітей від попереднього шлюбу. Також, відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що його матеріальний стан погіршився порівняно з моментом ухвалення рішення про зменшення розміру аліментів.
Ухвалою від 11 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача в судовому засіданні уточнив, що підтримує позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат у розмірі 13112,53 грн., тобто у тому розмірі, що визнається відповідачем. В іншій частині вимог наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Не заперечувала щодо стягнення додаткових витрат у розмірі 13112,53 грн. Щодо зміни розміру аліментів на 1/3 частину доходу (заробітку) відповідача, то з урахуванням сімейного та матеріального становища відповідача, вважала доцільним змінити їх спосіб стягнення на частину, тобто по 1/8 частині на кожну дитину.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).
Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Разом із тим, стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, згідно з частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Крім того, відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Аналогічний висновок зазначено Верховним Судом в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 766/5464/16-ц.
Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2021 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів задоволено повністю.Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2021 року у цивільній справі №206/3962/20, на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону на аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2021 року у цивільній справі №206/3962/20, на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4600,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону на аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. 
Також судом встановлено, що у відповідача ОСОБА_4 від іншого шлюбу народився син – ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідач працездатний, проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та отримав грошове забезпечення у 3 кварталі 2024 року у розмірі 26528,24 грн., у 4 кварталі 2024 року у розмірі 31003,10 грн., а під час проходження служби у в/ч НОМЕР_2 у 4 кварталі 2024 року у розмірі 80426,54 грн.
Із медичних документів, що наявні в матеріалах справи, вбачається, що відповідач у травні 2025 року та в липні 2025 року переніс оперативні втручання на обох колінних суглобах. Проходив стаціонарне лікування .
Інших доказів, які б свідчили про погіршення матеріального стану відповідача, погіршення його здоров`я, наявність інших аліментних зобов`язань або перебування на його утримання непрацездатних батьків, ним не надано.
Враховуючи вищевикладені обставини справи, та те, що відповідач є працездатним, має дохід, не має інших аліментних зобов`язань, суд дійшов до висновку, що існують правові підстави для задоволення позову в частині зміни розміру аліментів з 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача.
Законом № 2037-VIII від 17.05.2017, який набрав чинності 17.07.2017, статтю 183 СК України доповнено частиною п`ятою, згідно якої той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Отже, з липня 2017 року сам законодавець визначив, що рекомендований розмір аліментів на утримання двох дітей становить 1/3 частку від доходу платника аліментів.
Таким чином визначений судом розмір аліментів узгоджуватиметься з вимогами чинного законодавства України, відповідатиме інтересам дітей, покриватиме суттєву частину витрат на дітей і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.
Отже, сукупність фактичних обставин справи та наявних в ній доказів свідчить про те, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному судом розмірі. При цьому, слід зазначити, що менший розмір аліментів, наразі, не забезпечить сталого та всебічного розвитку дітей, враховуючи також необхідність догляду за здоров`ям, харчуванням, навчанням та забезпеченням інших щоденних потреб дитини.
Таким чином, заявлений позивачем розмір аліментів в 1/3 частині з усіх видів заробітку платника аліментів, є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дітей та відповідає можливостям батька щодо здійснення утримання своїх неповнолітніх синів.
Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що він з серпня 2025 не отримує грошового забезпечення, оскільки вони не були підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 79-81 ЦПК України.
Також суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18, які фактично зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
Що стосується доводів, що у відповідача від іншого шлюбу народилась дитина, то судом врахована постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, що зміна сімейного стану, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №715/2073/20, де зазначено, що окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. До того ж батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20.
Що стосується вимоги про стягнення додаткових витрат, то вони в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України підлягає задоволенню, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, сторони наполягали на стягненні цих витрат саме у погодженому ними розмірі 13112,53 грн.
Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331,20 грн., оскільки позивача звільнено від сплати судового збору
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги - задовольнити.
Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2021 року по справі №206/2890/21, провадження №2/206/1051/21 збільшивши їх розмір з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 13112,53 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Сторони:
Позивач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
На рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя А.В.Плінська