ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/27312/25
категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:
- визнати протиправною відмову Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, викладену у протоколі засідання комісії від 07.11.2025 №75;
- зобов`язати Комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 03.11.2025 та надати відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що подав до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з відповідними документами. Однак, відповідач протиправно відмовив у наданні відстрочки. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
ІНФОРМАЦІЯ_1 надав відзив, в якому просить позовні вимоги позивача залишити без задоволення. Зазначає, що причиною відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачу є наявність у нього брата ОСОБА_2 , який має можливість доглядати за батьками та на даний час не проходить військову службу. Разом з тим, висновок "Про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на професійній основі" виданий з порушенням пункту 12 інструкції затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 №407. Висновок від 22.10.2025 №228 ОСОБА_3 виданий на 6 місяців, тоді як такий видається не менше ніж на 12 місяців. Також з поданих документів неможливо визначити, чи потребує ОСОБА_4 постійного стороннього догляду.
Не погоджуючись із відзивом позивач подав відповідь на відзив. В останній звертав увагу суду на те, що його брат ОСОБА_2 не може здійснювати догляд за батьками, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . А щодо посилань відповідача на неналежну форму висновку ВЛК вказав, що в повідомленні від 07.11.2025 №7289 щодо надання відстрочки від призову не міститься такої підстави для відмови у наданні відстрочки, як "строк дії висновку 6 місяців" чи "форма висновку ЛКК не затверджена Наказом МОЗ України". Тобто, у відзиві на позовну заяву відповідач 2 вказує інші підстави для відмови у наданні відстрочки ніж ті, що вказані в оскаржуваному рішенні.
Від Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 відзиви не надходили.
Частиною 6 статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Позивач 03.11.2025 звернувся із заявою до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання (оформлення) відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", здійснює постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_5 .
До вказаної заяви додавалися: висновок ЛКК щодо ОСОБА_3 ; свідоцтво про народження; довідка про отримання компенсації на догляд та інші документи, що підтверджуються копією опису вхідного пакету документів №20251103-18174.
Повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.11.2025 №7289, за результатами розгляду заяви, позивача доведено до відома, що протоколом від 07.11.2025 №75 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Причинами відмови зазначено, що поданий перелік документів не відповідає вимогам Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560. Разом з тим, відповідно до витягу з ДРАЦС догляд за ОСОБА_5 , 1941 року народження може здійснювати син ОСОБА_2 , 1967 року народження.
Позивач, вважаючи таке рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено загальну мобілізацію.
Встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів Закон України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон №3543-XII).
У статті 1 Закону №3543-XII містяться визначення понять "мобілізація" та "особливий період", відповідно до яких: мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Статтею 23 Закону №3543-XII визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.
Кабінетом Міністрів України постановою №560 від 16.05.2024, яка набрала чинності 18.05.2024, затверджено Порядок №560, який визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
За нормами пункту 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з пунктом 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Формою, визначеною додатком 4, є саме Повідомлення.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
У додатку 5 до Порядку №560 наводиться перелік документів, що підтверджують право на відстрочку. Так, у випадку подання заяви про відстрочку на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII документами, що підтверджують право на відстрочку, зокрема, є:
- для особи, яка потребує постійного догляду, - довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
- для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду;
- для особи, яка зайнята постійним доглядом за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дружини (чоловіка), документи, що підтверджують неможливість здійснення постійного догляду дружиною (чоловіком) або іншим працездатним членом сім`ї (висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу іншого працездатного члена сім`ї в постійному догляді або свідоцтво про смерть такого члена сім`ї, або витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або рішення суду про визнання безвісно відсутнім або рішення суду про оголошення його померлим), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду.
Отже, положеннями Постанови №560 закріплено всю процедуру та встановлено, які документи мають бути подані військовозобов`язаним для реалізації права на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII.
Як встановлено судом, причиною відмови в задоволенні заяви позивача є невідповідність вимогам Порядку №560 поданих документів, та що догляд за ОСОБА_5 , 1941 року народження може здійснювати син ОСОБА_2 , 1967 року народження.
Натомість позивач долучив свідоцтво про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Разом з тим, подані документи для надання відстрочки повністю відповідають вимогам Порядку №560. Позивачем було надано: висновок лікарсько-консультативної комісії №227 та №228 про те, що ОСОБА_4 (мати) потребує постійного стороннього догляду; свідоцтво про народження НОМЕР_2 ОСОБА_1 ; довідку №117 про те, що позивач перебуває на обліку у відділі охорони здоров`я, соціального захисту населення та праці Білокоровицької сільської ради та отримує компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги у сумі - 2920,00 грн; висновок лікарсько-консультативної комісії №233 та 234 про те, що ОСОБА_6 також потребує постійного стороннього догляду.
Суд зазначає, що в статті 51 Конституції України закріплено обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до ст.172 Сімейного кодексу України, дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
За приписами частини першої статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Водночас відповідач, у відзиві вказує, що висновок лікарсько-консультативної комісії №227 та №228 "Про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі" виданий з порушенням пункту 12 інструкції затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 №407, у зв`язку з тим, що він виданий на 6 місяців, тоді як такий видається не менше ніж на 12 місяців. Також з поданих документів неможливо визначити, чи потребує ОСОБА_4 постійного стороннього догляду.
Порядок видання та заповнення форми первинної облікової документації №080-2/о "Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі" на момент спірних правовідносин визначала Інструкція, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 09.03.2021 №407, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.04.2021 за №510/36132 (далі – Інструкція №407).
Відповідно до пунктів 3, 5, 8, 9, 12 Інструкції №407, передбачено, що висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги.
Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №859.
У пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Висновок підписується членами лікарської комісії, із проставленням дати видачі, після чого завіряється печаткою закладу охорони здоров`я.
Особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.
Суд зазначає, що Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-2/о була чинною до 27.12.2025. Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.11.2025 №1811 "Про внесення змін до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року №407" (далі - Наказ №1811) було виключено положення заповнення зазначеної форми.
Поряд із цим, відповідно до пункту 4 Наказу №1811 установили, що видані до набрання чинності цим наказом висновки згідно з формою первинної облікової документації №080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі", затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року №407, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 року за №510/36132, та формою первинної облікової документації №080-2/о "Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі", затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року №407, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 року за №510/36132, є чинними протягом строку, на який вони були видані.
Як вбачається з матеріалів справи, висновок №228 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, який виданий ОСОБА_3 датований 22.10.2025, тобто до внесення змін Наказом №1811.
Дійсний вищевказаний висновок до 22.04.2026.
Однак, виданий він тільки на 6 місяців, тоді як згідно з інструкцією особам, яким не встановлено інвалідність такий видається на 12 місяців з дати видачі.
Аналізуючи поданий висновок та зазначені вище норми, суд вважає, що такий висновок не може підтверджувати необхідності здійснення стороннього догляду, з огляду на те, що він виданий з порушенням Інструкції №407.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що долучений позивачем висновок №228 та №227 від 22.10.2025 не може бути визнаний належною підставою для застосування пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і, як наслідок, надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Суд також бере до уваги, що позивач до відповіді на відзив долучив нові висновки форми №080-4/о №13 та №17 про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду видані 13.01.2026 ОСОБА_3 строком дії до 13.01.2027 та 19.01.2026 ОСОБА_6 строком до 19.01.2027.
Проте, варто зазначити, що під час розгляду пакету документів позивача від 03.11.2025 про надання відстрочки на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" Комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 надавався висновок про надання відстрочки на підставі документів отриманих від 03.11.2025.
Комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 не надавала оцінку висновкам лікарсько-консультативної комісії №13 та №17, оскільки вони були отримані 13.01.2026, після прийняття рішення про відмову у наданні відстрочки.
Таким чином, і суд не може надавати оцінку тим обставинам та доказам, які виникли після прийняття рішення суб`єктом владних повноважень.
За таких обставин, за наданими відповідачу документами позивач не мав права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII, оскільки вони не відповідали вимогам Порядку №560, а відтак, суд приходить до висновку, що підстави для визнання протиправною відмову позивачеві у наданні відстрочки від призову на військову службу з наведених причин, у адміністративного суду відсутні.
Водночас суд зауважує, що особа, якій відмовлено у наданні відстрочки, не позбавлена можливості повторно звернутися до ТЦК та СП з відповідною заявою та необхідним переліком документів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів, що він діяв в межах повноважень та в спосіб, передбачений законом, а тому позов не підлягає задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.
Керуючись положеннями статей 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов

23.02.26