Справа № 715/285/26 
Провадження № 1-кп/715/112/26 

В И Р О К  
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12.03.2026   с. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
за участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 42022071210000265 по обвинуваченню  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця по національності, уродженця с. Кам`янка Глибоцького району Чернівецької області, з повною загальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 та фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утримання одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 214 від 28.09.2017 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_4 призначений наказом №208-РС від 28.09.2017 року на посаду водія 2 мінометного взводу мінометної батареї 1 гірсько-піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 і зарахований до списків особового складу частини та поставлений на всі види забезпечення. 
При цьому, солдат військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді водія 2 мінометного взводу мінометної батареї 1 гірсько-піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) о 13 год. 00 хв. 14.03.2018 самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та вибув до місця свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводить службовий час на власний розсуд не пов`язаний з проходженням військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, підтвердив обставини його вчинення, щиро розкаявся. Вказав, що залишив військову частину у зв`язку з негативним ставленням до нього. При цьому після початку повномасштабної агресії мобілізувався до лав ЗСУ, проходив військову службу на Донецькому та Київському напрямках, отримав поранення, довгий час проходив лікування. Просив суд суворо не карати. 
За згодою учасників судового процесу, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, а тому суд, згідно вимог ч. 3 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом, обвинуваченого та оголошенням матеріалів кримінальної справи, які характеризують обвинуваченого.
Суд вважає доведеним, що викладене в обвинуваченні діяння мало місце і містить склад злочину. Встановлено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 є склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, а саме самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Як пом`якшуючі покарання ОСОБА_4 обставини, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: визнання вини та щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, відсутні. 
Вирішуючи питання про розмір і вид покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 і встановлюючи ступінь його вини у вчиненому злочині, суд дає оцінку не тільки окремому вчинку обвинуваченого, а також і його особистості, наскільки вона проявилася у його злочинних діях, мотиви скоєння злочину.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте судимість погашена. Позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні одну неповнолітню дитину. Після початку повномасштабного вторгнення був призваний до лав ЗСУ, проходив військову службу, отримав поранення. Таким чином суд вважає, що обвинувачений на даний час не є особою схильною до вчинення кримінальних правопорушень та не є суспільно небезпечним. 
При обранні виду та міри покарання для обвинуваченого суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ст.408 КК України.
Разом з тим, згідно із частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що виправлення такого обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки таке покарання за даних обставин справи були б надмірно суворим, а обвинуваченому слід призначити мінімальне покарання в межах санкції ч.3 ст.408 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.75 КК України оскільки його виправлення можливе без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним терміном, на протязі якого обвинувачений буде перебувати під певним контролем держави та знаходитись у стані певного остраху за будь-які наступні життєві події. Поведінка такої піднаглядної людини, повинна бути більш виваженою, більш стриманою, більш контрольованою ніж звичайної людини, оскільки навіть незначне правопорушення може призвести особу до заміни покарання на реальне його відбуття. 
Призначаючи покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 76 КК і покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 ряд обов`язків. 
Підстав для застосування вимог ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому суд не знаходить.
Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.
Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався і на теперішній час підстав для його застосування не вбачається.
Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України КПК України суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.408 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України ряду обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: