Справа № 542/458/26
Провадження № 1-кп/542/74/26

В И Р О К 
Іменем України

02 квітня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
з участю:
прокурора – ОСОБА_2 ,
обвинуваченого – ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання – ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене 02.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026170480000045 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , уродженця с. Дубина Полтавського району, Полтавської області, зареєстрованого та мешканця: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не є військовослужбовцем, раніше судимого:
02.02.2026 вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, 
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
28 січня 2026 року, у першій половині дня, більш точнішого часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 прийшов до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 ,, у якому проживає ОСОБА_6 . Там, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння мобільним телефоном марки «Cubot Kingkong 8» ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою власника майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на шахрайство – заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 під впливом тимчасового користування з цільовим призначення, попрохав у потерпілого ОСОБА_6 надати йому мобільний телефон марки «Cubot Kingkong 8», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , чорного кольору з об`ємом пам`яті 256 Гб.
При цьому, ОСОБА_6 , вірячи в чесність і добросовісність та помиляючись про дійсні наміри ОСОБА_3 , сприйняв його як особу, яка потребує допомогти та, не усвідомлюючи той факт, що останній не має наміру повертати мобільний телефон, добровільно передав йому вказане майно. 
Після цього ОСОБА_3 , діючи повторно, перебуваючи у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , отримав від ОСОБА_6 мобільний телефон, не маючи на меті його повертати власнику, таким чином заволодів вказаним майном. У подальшому, ОСОБА_3 залишив місце події та розпорядився мобільним телефоном марки «Cubot Kingkong 8» чорного кольору з об`ємом пам`яті 256 Гб на власний розсуд, реалізувавши його за грошові кошти. 
Вказаними діями, ОСОБА_3 заподіяв майнову шкоду ОСОБА_6 на суму 4716,67 грн.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України – як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
09 березня 2026 року укладена угода про визнання винуватості між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 .
Відповідно до укладеної угоди підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість в зазначеному діянні, щиросердечно розкаявся.
Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.02.2025 у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України сторони прохають звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, визначивши останньому іспитовий строк.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачений підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Враховуючи вищенаведене та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, відноситься до не тяжких злочинів. 
Шкода завдана потерпілому ОСОБА_6 , яким надано письмову згоду прокурору на укладення ним угоди про визнання винуватості.
Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема ст. 470-473, та Кримінального кодексу України. Її умови відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Підозрюваний під час досудового розслідування та обвинувачений в підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України: заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) вчинено повторно, підозрюваному під час досудового розслідування та як обвинуваченому в підготовчому судовому засіданні роз`яснені: наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст. 476 КПК України.
Так, під час підготовчого судового засідання ОСОБА_3 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом.
Крім того, ОСОБА_3 підтвердив, що вищезазначена угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, не одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, не перебуває під наглядом у лікаря психіатра та у лікаря нарколога.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, сплату добровільного внеску на потреби Збройних Сил України.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно зі ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
Узгоджені вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з участю захисника ОСОБА_4 і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання: за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді двох років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити остаточну міру покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.02.2026, у виді п`яти років позбавлення волі, звільнивши його від покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України та санкції зазначеної статті.
При цьому тривалість іспитового строку відповідно ч. 3 ст. 75 КК України визначає суд, та вважає, що такий строк має становити один рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Вартість проведення судової-товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-26/3495-ТВ від 20.02.2026 складає 1782,80 грн. Отже з ОСОБА_3 на рахунок Полтавського НДЕКЦ МВС України необхідно стягнути судові витрати на залучення експертів, вартість яких складає 1782,80 грн.
Цивільний позов не заявлено. 
Запобіжний захід обвинуваченому під час судового розгляду не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 374-376, 394, 395, 474, 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 березня 2026 року, укладену між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026170480000045 від 07.02.2026.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Новосанжарського районного суд Полтавської області від 02.02.2026, у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути ОСОБА_3 на рахунок Полтавського НДЕКЦ МВС України судові витрати на залучення експертів, вартість яких складає 1782,80 грн (одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривні 80 коп.) 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя 
Новосанжарського районного суду 
Полтавської області ОСОБА_1