УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/272/19 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н.М. 
Категорія 70  Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Борисюка Р.М.,
суддів Павицької Т.М., Панкеєвої В. А., 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу №296/272/19 за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Кондратюка Олексія Анатолійовича про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кондратюка Олексія Анатолійовича на ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 09 грудня 2025 року, постановлену під головуванням судді Анциборенко Н.М. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Кондратюк О.А. звернувся із даною заявою, в якій просив визнати судовий наказ №296/272/19, виданий 26 лютого 2019 року Корольовським районним судом міста Житомира за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 09 грудня 2025 року вказану заяву повернуто заявнику.
Не погоджуючись із ухвалою суду, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи тим, що судом порушено норми процесуального права.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при зверненні до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, ним, як адвокатом на підтвердження його повноважень було надано ордер серії АМ №1166579 від 18 листопада 2025 року, який відповідає вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Положенню «Про ордер на надання правничої допомоги», затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року №41.
Статтею 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правничої допомоги може укладатись, як в письмовій так і в усній формі та до нього застосовуються загальні вимоги договірного права.
Вказує, що із долученого до заяви договору про надання послуг представника в цивільній справі від 17 листопада 2025 року, укладеного між ним та ОСОБА_1 вбачається, що він відповідає положенням статей 58, 60, 62, 64 ЦПК України, тобто вимогами ЦПК України, які регулюють участь представника у цивільній справі.
Відповідно до статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку від представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.
Разом з цим вказує, що згідно ордеру серії АМ №1166579 від 18 листопада 2025 року зазначено, що договором про надання правничої допомоги повноваження адвоката не обмежується.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 08 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Повертаючи заяву, місцевий суд виходив з того, що не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують повноваження представника заявника на право підписання заяви від імені Медведюка Л.В., не зазначено в договорі про надання послуг відомості, у якій саме цивільній справі адвокат представляє інтереси заявника, а тому не може слугувати належним доказом на підтвердження здійснення повноважень адвоката Кондратюка О.А. в інтересах боржника.
Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції із таких підстав.
За приписами статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Заява повертається у випадку коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (п.1 ч.4 статті 185 ЦПК України).
Відповідно до положень статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Частиною 7 статті 177 ЦПК України передбачено, що до заяви, підписаної представником заявника, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.
Відповідно до статті 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується.
Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Згідно частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.
Документами, що підтверджують повноваження адвоката як представника є довіреність або ордер, виданий відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"(частина 4 статті 62 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, заява була підписана від імені та в інтересах заявника адвокатом Кондратюком О.А. (а.с. 99-103).
Із додатків до заяви вбачається, що на підтвердження своїх повноважень адвокатом додано до заяви ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АМ № 1166579 від 18 листопада 2025 року та договір про надання послуг представника в цивільній справі від 17 листопада 2025 року (а.с.104,103).
Із зазначеного вище тексту договору видно, що він укладений згідно статей 58, 60, 62, 64 ЦПК України, адвокат бере на себе зобов`язання щодо виконання функції представника в цивільному процесі та надання юридичної допомоги для захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта Медведюка Л.В., який є заявником в цивільній справі, а Клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання юридичних послуг представника. 
Крім того, на підтвердження своїх повноважень адвокат Кондратюк О.А. надав ордер, який оформлений належним чином. У вказаному ордері є примітка, що договором про надання правничої допомоги повноваження адвоката не обмежуються.
Ордер, встановленої цим положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.
Колегія суддів вважає, що при зверненні до суду із заявою адвокатом Кондратюком О.А. були надані всі необхідні документи, які підтверджують його повноваження на представництво інтересів заявника у справі, оскільки ордер, виданий у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та договір про надання правової допомоги є належними та достатніми доказами у підтвердженням повноважень адвоката як представника.
Аналізуючи пункт 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України, якою керувався місцевий суд, повертаючи заяву, необхідно зазначити, що в контексті наявних матеріалів справи, вказана процесуальна норма підлягала б застосуванню у випадку, коли до заяви взагалі не додано доказу, який міг би підтвердити повноваження адвоката діяти в інтересах ОСОБА_1 .
Тому посилання суду першої інстанції на те, що позовну заяву подано з порушенням пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України є неприйнятним та необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи, крім договору про надання послуг представника в цивільній справі міститься також ордер, який видано відповідно до вимог Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", і він є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.
Відтак, колегія суддів вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених місцевим судом, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, закріпленого статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. 
Згідно з частиною 6 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню із направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кондратюка Олексія Анатолійовича - задовольнити.
Ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 09 грудня 2025 року скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді