Справа №601/442/26 
Провадження № 1-кп/601/157/2026 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року 
Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременець кримінальне провадження, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026210000000097 від 18.02.2026 про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, непрацюючого, раніше не судимого, 

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.190, ч.4 ст.409 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22 березня 2022 року віповідно до указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», громадянина ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації. 
22 березня 2022 року солдата ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця вказаної військової частини.
15 квітня 2022 року солдата ОСОБА_5 увільнено від займаної посади і призначено на посаду водія військової частини НОМЕР_1 . 31 березня 2023 року солдата ОСОБА_5 увільнено від займаної посади і призначено на посаду водія-електрика 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Згідно із ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.
Положеннями ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України, військовий обов?язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства. Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі.
Натомість, солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, маючи можливість належно іх виконувати, свідомо допустив їх порушення та вчинивши військове кримінальне правопорушення, за наступних обставин.
Так, у невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше 3 жовтня 2024 року у солдата ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на ухилення від несення обов?язків військової служби шляхом іншого обману, а також на незаконне заволодіння чужим майном - грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 , які призначалися для виплати допомоги по звільненню з військової служби.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, 3 жовтня 2024 року солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дії, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від несення обов?язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати, а також з метою незаконного заволодіння коштами військової частини НОМЕР_1 , подав командуванню військової частини НОМЕР_1 , що адресою: АДРЕСА_2 , рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» через сімейні обставини, пов?язані з необхідністю здійснювати догляд за дружиною ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка ніби то є особою з числа осіб з інвалідністю II групи.
До рапорту про звільнення ОСОБА_5 додав, зокрема, завідомо неправдиві відомості, а саме завірену копію Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №775861 від 29 серпня 2024 року, видану Львівською обласною МСЕК №1 на ім?я його дружини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо встановлення останній II групи інвалідності на підставі загального захворювання.
6 листопада 2024 року солдата ОСОБА_5 звільнено з військової служби у запас на підставі підпункту «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу».
Разом з тим, відповідно до інформації КНП Львівської обласної ради «Львівський обласний інформаційно-аналітичний центр медичної статистики», довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №775861, Львівською обласною МСЕК №1 в журналі реєстрації виданих бланків суворого обліку не реєструвалась та не видавалася.
Так, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від несення обов?язків військової служби, 3 жовтня 2024 року подав командуванню військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 стагті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» через сімейні обставини, пов?язані з необхідністю здійснювати догляд за дружиною ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою з числа осіб з інвалідністю ІІ групи, разом із додатком - підставою для звільнення у вигляді завідомо підробленої довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №775861 від 29 серпня 2024 року, виданої Львівською обласною МСЕК №1.
На підставі поданих документів, 6 листопада 2024 року солдат ОСОБА_5 звільнився з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», чим ухилився від несення обов?язків військової служби.
Окрім цього, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 – 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 15 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», діючи умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи протиправний характер своїх шахрайських дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою неправомірного заволодіння чужим майном - грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що у нього відсутні підстави для звільнення з військової служби, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», 3 жовтня 2024 року, шляхом подання рапорта про звільнення з військової служби із заздалегідь підробленою довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №775861 від 29 серпня 2024 року, виданою Львівською обласною МСЕК №1, ввів в оману командування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), унаслідок чого безпідставно отримав виплату допомоги по звільненню з військової служби у сумі 26 855, 89 грн, які використав на власний розсуд, чим заволодів чужим майном шляхом обману.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, визнав повністю та пояснив, що він був військовослужбовцем та хотів звільнитись із служби. У 2024 по інтернету замовив довідку про інвалідність дружини, хоча вона інвалідності немає. 03 жовтня 2024 року він подав довідку та рапорт на звільнення до військової частини. Дані документи пішли на Кременець, тому що тут знаходиться пункт постійної дислокації частини. В листопаді 2024 року його звільнили із військової служби. При звільненні йому виплатили допомогу біля 26000 грн. Він повністю відшкодував завдану шкоду. На даний час він не є військовослужбовцем. Просить суворо його не карати. Щиро кається у вчиненому.
Захисник ОСОБА_4 , в судовому засіданні при призначенні покарання просить застосувати статтю 75 КК України.
Прокурор в судовому засіданні просить визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі; за ч. 4 ст. 409 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. 
Обвинувачений ОСОБА_5 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України слід визнати за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.409 КК України, та кваліфікує його дії: за за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та за ч.4 ст. 409 КК України, як ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень, серед яких, у відповідності до положень ст.12 КК України, передбачене ч.1 ст.190 КК України класифікується як кримінальний проступок, а передбачене ч.4 ст.409 КК України - як тяжкий злочин, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, на його утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, є учасником бойових дій, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікарів психіатра чи нарколога, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. 
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , йому слід призначити покарання в межах санкцій статтей обвинувачення, а саме за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі та за ч.4 ст.409 КК України у виді позбавлення волі.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а саме визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої ним шкоди, те, що він раніше не судимий, а тому суд вважає, що ОСОБА_5 можна призначити основне покарання передбачене ч.4 ст.409 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Суд, вирішуючи питання про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, а також дані про особу винного. Зокрема, обвинувачений, будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи покладений на нього обов`язок щодо захисту держави, умисно подав завідомо неправдиві документи з метою незаконного звільнення з військової служби, чим фактично ухилився від виконання конституційного обов`язку із захисту Батьківщини. Такі дії не лише посягають на встановлений порядок проходження військової служби, але й підривають авторитет та боєздатність Збройних сил України в умовах воєнного стану, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності вчиненого.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене правопорушення обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
Арешт майна, який накладений ухвалою Тернопільського міськрайонного суду №607/22942/25 від 04.11.2025, скасувати в частині вилученого мобільного телефону марки SAMSUNG GALAXY A03 IMEI 1 НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , із сім картками НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_6 .
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.409 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:
- за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
- за ч.4 ст.409 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. 
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.1 ст.190, ч.4 ст.409 КК України, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня звернення вироку до виконання.
Арешт майна, який накладений ухвалою Тернопільського міськрайонного суду №607/22942/25 від 04.11.2025, після набрання вироком законної сили - скасувати в частині вилученого мобільного телефону марки SAMSUNG GALAXY A03 IMEI 1 НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , із сім картками НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_6 .
Речові докази у кримінальному провадженні, після набрання вироком законної сили, а саме:
- довідку до акту медико-соціальної експертної комісії серії
12AAB N? 775861 на 1 аркуші; заключення ЛКК N?83 від 13.09.2024 на 1 аркуші; висновок про наявність порушення функцій організму на ім?я ОСОБА_7 на 1 аркуші; консультаційний висновок спеціаліста на ім?я ОСОБА_7 на 1 аркуші; електрокардіографію N?75 від 30.07:2024 на ім?я ОСОБА_8 на 1 аркуші; електрокардіографію N?76 від 30.07.2024 на ім?я ОСОБА_8 на 1 аркуші; копію витягу з наказу командира В\ч НОМЕР_2 від 10.11.2024 N?315 на 1 аркуші - залишити при матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон марки SAMSUNG GALAXY A03 IMEI 1 НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , із сім картками НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: