Справа № 548/631/26
Провадження № 2-о/548/31/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2026 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області, в складі:
головуючого судді Коновода О.В.
за участі секретаря судового засідання Калініченко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні Хорольського районного суду Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад обставин правовідносин. Позиція сторін.
До Хорольського районного суду Полтавської області надійшла вказана заява, яка мотивована тим, зокрема, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом Заявниця), мешкає у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується – паспортом громадянки України серії НОМЕР_1 , виданим Хорольським РВ УМВС України в Полтавській області 24 січня 2004 року, має двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане Виконавчим комітетом Хильківської сільською радою Хорольського району Полтавської області 23.09.2025 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , видане Хорольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 25.11.2016 року, які мешкають разом з Заявницею. Батьком малолітніх дітей є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі за текстом Заінтересована особа), з яким 21 грудня 2022 року Заявниця уклала шлюб з останнім, який було зареєстровано Хорольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми), актовий запис №199.
ОСОБА_2 мешкав разом з дружиною та малолітніми дітьми, хоча не є ані власником ані зареєстрованим в даному домоволодінні. Останній під час спільного проживання виявляє жорсткість та неадекватну поведінку, зокрема вчинення домашнього насильства не тільки по відношенню до дружини, а й до малолітніх дітей.
13.11.2023 рокублизько13 години 00 хвилин громадянин ОСОБА_2 , знаходячись в себе в дома в за адресою в с. Хильківка Лубенського району Полтавської області, вчинив насильство в сім`ї відносно дружини ОСОБА_1 , а саме виражався нецензурними словами та виганяв з будинку за що передбачена відповідальність ст. 173-2 ч.1 КУпАП. 
Крім того, 01.12.2023 року близько 13години 43 хвилин громадянин ОСОБА_2 , знаходячись в себе в дома в с. Хильківка Лубенського району Полтавської області, вчинив насильство в сім`ї відносно дружини ОСОБА_1 , а саме виражався нецензурними словами та не впускав до будинку за що передбачена відповідальність ст. 173-2 ч.1 КУпАП. За вказаним фактами ОСОБА_2 було притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173 2 КУпАП, а саме адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 годин. ( Постанова Хорольського районного суду Полтавської області від 22.12.2023 року у справі № 548/2867/23). Вказана постанова надійшла на виконання до Лубенського районного сектору № 4 філії ДУ "Центр пробації" в Полтавській області 04.01.2024 року. ОСОБА_2 не повністю відбув визначене судом стягнення у виді громадських робіт, не відпрацював 22 години громадських робіт, так як ухилявся від відбування покарання. Постанова Хорольського районного суду Полтавської області від 30.04.2024 року у справі № 548/2867/23) замінено громадянину ОСОБА_2 невідбутий строк громадських робіт (який складає 22 години), що були призначені йому постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 22.12.2023 штрафом в сумі 93, 50 (дев`яносто три гривні п`ятдесят копійок) грн. ОСОБА_2 висновків щодо своєї неправомірної поведінки для себе не зробив. Так, 07.03.2025 року близько 21 години 40 хвилин громадянин ОСОБА_2 , знаходячись вдома за адресою в с. Хильківка Лубенського району Полтавської області, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме виражався відносно ОСОБА_1 неї нецензурними словами та погрожував фізичною розправою внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю, за що передбачена відповідальність ст.173-2 ч.1 КУпАП. За вказаним фактами ОСОБА_2 було звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 173КУпАП і обмежно усним зауваженням, а справу провадженням закрито. (Постанова Хорольського районного суду Полтавської області від 26.03.2025 рок у справі № 548/634/25). Окрім того аналогічні протиправні дії були вчинені в березні 2026 року. Справа №548/583/26 провадження 3/548/183/26 Хорольський районний суд Полтавської області ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, рішення у справі наразі не прийнято. 
Домашнє насильство вчиняється на систематичній основі, на сьогоднішній день останнє не припинилося, через що заявниця відчуває постійне моральне насилля, яке призводить до того, що остання з малолітніми дітьми постійно знаходиться в нервовій напрузі та переживає за своє життя та життя малолітніх дітей, в наслідок в нічний час не може з малолітніми дітьми потрапити до свого будинку та вимушена ночувати разом з малолітніми дітьми у родичів та подруг , вказані неправомірні дії відбуваються на очах у малолітніх дітей, у Заявниці стало погіршуватися здоров`я, оскільки остання тривалий час переносить глибокі моральні страждання. Отже, всі вищевказані дії щодо ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 мають ознаки домашнього насильства різних форм.
Зважаючи на викладене вище, заявник просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , 08.03.1990 р. на строк 6 (шість) місяців із забороною щодо: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наближатися на 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі, але не виключено за адресою реєстрації та проживання: будинку АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.03.2026 року вищезазначена цивільна справа була передана для розгляду судді Коноводу О.В.
Ухвалою суду від 20.03.2026 2026 року вищевказана справа прийнята до провадження.
Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Павелко Р.С. в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені завчасно та належним чином. В поданій заяві прохають провести розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Заінтересована особа в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений завчасно та належним чином.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню враховуючи таке.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом Заявниця), мешкає у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується – паспортом громадянки України серії НОМЕР_1 , виданим Хорольським РВ УМВС України в Полтавській області 24 січня 2004 року, має двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане Виконавчим комітетом Хильківської сільською радою Хорольського району Полтавської області 23.09.2025 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , видане Хорольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 25.11.2016 року, які мешкають разом з Заявницею. Батьком малолітніх дітей є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі за текстом Заінтересована особа), з яким 21 грудня 2022 року Заявниця уклала шлюб з останнім, який було зареєстровано Хорольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми), актовий запис №199.
ОСОБА_2 мешкав разом з дружиною та малолітніми дітьми, хоча не є ані власником ані зареєстрованим в даному домоволодінні. Останній під час спільного проживання виявляє жорсткість та неадекватну поведінку, зокрема вчинення домашнього насильства не тільки по відношенню до дружини, а й до малолітніх дітей.
13.11.2023 рокублизько13 години 00 хвилин громадянин ОСОБА_2 , знаходячись в себе в дома в за адресою в с. Хильківка Лубенського району Полтавської області, вчинив насильство в сім`ї відносно дружини ОСОБА_1 , а саме виражався нецензурними словами та виганяв з будинку за що передбачена відповідальність ст. 173-2 ч.1 КУпАП. 
Крім того, 01.12.2023 року близько 13години 43 хвилин громадянин ОСОБА_2 , знаходячись в себе в дома в с. Хильківка Лубенського району Полтавської області, вчинив насильство в сім`ї відносно дружини ОСОБА_1 , а саме виражався нецензурними словами та не впускав до будинку за що передбачена відповідальність ст. 173-2 ч.1 КУпАП. За вказаним фактами ОСОБА_2 було притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173 2 КУпАП, а саме адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 годин. ( Постанова Хорольського районного суду Полтавської області від 22.12.2023 року у справі № 548/2867/23). Вказана постанова надійшла на виконання до Лубенського районного сектору № 4 філії ДУ "Центр пробації" в Полтавській області 04.01.2024 року. ОСОБА_2 не повністю відбув визначене судом стягнення у виді громадських робіт, не відпрацював 22 години громадських робіт, так як ухилявся від відбування покарання. Постанова Хорольського районного суду Полтавської області від 30.04.2024 року у справі № 548/2867/23) замінено громадянину ОСОБА_2 невідбутий строк громадських робіт (який складає 22 години), що були призначені йому постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 22.12.2023 штрафом в сумі 93, 50 (дев`яносто три гривні п`ятдесят копійок) грн. ОСОБА_2 висновків щодо своєї неправомірної поведінки для себе не зробив. Так, 07.03.2025 року близько 21 години 40 хвилин громадянин ОСОБА_2 , знаходячись вдома за адресою в с. Хильківка Лубенського району Полтавської області, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме виражався відносно ОСОБА_1 неї нецензурними словами та погрожував фізичною розправою внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю, за що передбачена відповідальність ст.173-2 ч.1 КУпАП. За вказаним фактами ОСОБА_2 було звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 173КУпАП і обмежно усним зауваженням, а справу провадженням закрито. (Постанова Хорольського районного суду Полтавської області від 26.03.2025 рок у справі № 548/634/25). Окрім того аналогічні протиправні дії були вчинені в березні 2026 року. Справа №548/583/26 провадження 3/548/183/26 , №548/612/26 провадження № 3/548/186/26 Хорольський районний суд Полтавської області ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, Постановою суду визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на прибуток держави в сумі 1020,00 грн.
Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.
Домашнє насильство вчиняється на систематичній основі, на сьогоднішній день останнє не припинилося, через що заявниця відчуває постійне моральне насилля, яке призводить до того, що остання з малолітніми дітьми постійно знаходиться в нервовій напрузі та переживає за своє життя та життя малолітніх дітей, в наслідок в нічний час не може з малолітніми дітьми потрапити до свого будинку та вимушена ночувати разом з малолітніми дітьми у родичів та подруг , вказані неправомірні дії відбуваються на очах у малолітніх дітей, у Заявниці стало погіршуватися здоров`я, оскільки остання тривалий час переносить глибокі моральні страждання. Отже, всі вищевказані дії щодо ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 мають ознаки домашнього насильства різних форм.
Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.
Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Зважаючи на викладене вище, оскільки як стверджує заявниця, ОСОБА_2 вчиняє фізичне домашнє насильство, при оцінці ризиків вчинення домашнього насильства встановлено середній рівень небезпеки, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заяви частково та встановити заходи тимчасового обмеження прав та покласти на ОСОБА_2 обов`язки, строком на 2 (два) місяці, оскільки крім іншого будь-яких заперечень, пояснень та клопотань від заінтересованої особи не надходило.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону, оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Статтею 350-2 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
З наданих заявником у судовому засіданні пояснень та встановлених під час розгляду справи обставин, суд установив, що ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо заявниці, тобто завдає шкоди її психологічному та фізичному здоров`ю.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що заявницею надано належні та достатні докази, які дозволяють суду встановити, що вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 є високою, а побоювання останньої щодо особистої безпеки виправданими.
Водночас, суд звертає увагу на те, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19).
Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Саме на захист людини, її життя і здоров`я, недоторканості та безпеки спрямоване обґрунтоване застосування обмежувального припису.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що з метою застосування превентивного засобу, стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, до ОСОБА_2 необхідно застосувати обмежувальний припис на строк 2 місяці відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Щодо заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.
Суд вважає, що такий захід стримування буде сприяти безпеці заявниці, стимулюватиме ОСОБА_2 до правомірної поведінки, дотримання правил встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, поваги до прав, честі і гідності інших громадян.
Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави.
Вимогами частини четвертої статті 350-6 ЦПК України визначено, що рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
На підставі викладеного вище та керуючись ст. 1, ч.3, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 259,263-268, 3501-3506 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), представник заявника: адвокат Павелко Руслан Сергійович (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 IBAN: НОМЕР_6 (ПриватБанк), Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1486 від 25.09.2015 року видане Радою адвокатів Полтавської області , адреса знаходження: вул. Соборності, 8 Б, оф. 1 м. Хорол Лубенського району Полтавської області) , заінтересована особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса проживання: с. Хильківка Лубенського району Полтавської області) про видачу обмежувального припису, задовольнити частково.
Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на строк два місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 
- Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наближатися на 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі, але не виключено за адресою реєстрації та проживання: будинку АДРЕСА_1 ;
- Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 
В задоволені іншої частини вимог заяви відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Повідомити ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 26.03.2026 року.

Суддя: О.В. Коновод