ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 р. 	Справа № 520/3360/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/3360/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД" 
до  Київської митниці   
про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Модус, ЛТД» (далі – ТОВ «Модус, ЛТД», позивач, декларант) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці (далі – відповідач, митниця, апелянт), в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100100/2024/000053/2 від 19.12.2024;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100100/2024/001313.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 у справі № 520/3360/25 адміністративний позов ТОВ "Модус, ЛТД" задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100100/2024/000053/2 від 19.12.2024.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100100/2024/001313.
Стягнуто на користь ТОВ "Модус, ЛТД" судові витрати в розмірі 6056,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України (далі - МК України) за наслідками здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки поданих разом з митною декларацією документів було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки товар, задекларований позивачем, виготовлений не з чистого алюмінію, а зі сплаву (алюміній з домішками заліза, цинку та марганцю; марка сплаву — AA1100PN18), він не може вважатися біржовим у розумінні митного законодавства, а тому відсутні правові підстави для визначення його митної вартості на підставі біржових котирувань, як це зробив митний орган. Вказує, що оскільки основним компонентом сплаву є алюміній, його ринкова вартість прямо залежить від біржової ціни цього базового металу, а міжнародна практика та ч. 3 ст. 54 МК України дозволяють використовувати біржові котирування для перевірки достовірності заявленої митної вартості товарів, що містять біржові метали. У зв`язку з чим, наполягає, що митним органом правомірно застосовано котирування алюмінію для оцінки економічної обґрунтованості ціни. Позивачем не надано належних альтернативних доказів вартості, а поданий експертний висновок не є первинним документом, що підтверджує комерційні умови поставки, тому митниця обґрунтовано не прийняла його як достатній доказ.
Стверджує про безпідставність висновку суду першої інстанції про неврахування митницею пояснень, поданих ТОВ «МОДУС, ЛТД» та не дослідження документів щодо транспортно-експедиційних витрат. Наполягає, що митним органом було проаналізовано подані матеріали та встановлено, що сам по собі договір між декларантом і ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» не підтверджує фактичний розмір витрат на транспортування. Відповідно до ст. 53 МК України та наказу Мінфіну № 599 від 24.05.2012, для підтвердження транспортної складової митної вартості необхідні перевізні документи, рахунки-фактури (акти), а також банківські документи про фактичну оплату, які дозволяють ідентифікувати маршрут, обсяг і вартість послуг. Разом із тим декларант не надав договорів із безпосередніми перевізниками (SHENZHEN WORLDCARGO LOGISTICS LIMITED, ФОП « ОСОБА_1 », ФОП « ОСОБА_2 »), відсутні документи, що підтверджують оплату експедитором послуг перевізників, а подані фінансові документи не містять деталізації вартості перевезення за етапами маршруту (Китай – порт CONSTANTA – м. Київ). Також зазначив, що окремо зазначені в рахунку навантажувально-розвантажувальні роботи в порту Констанца (вартістю 68 422,41 грн) не були відображені як складова митної вартості у декларації, що суперечить вимогам наказу № 599. Таким чином, апелянт наполягає, що подані документи містили розбіжності та не забезпечували належного документального підтвердження витрат на транспортування до місця ввезення на митну територію України, як того вимагають ст. 52, 53, 58 МК України. 
Крім того, зауважує, що в рішенні про коригування митної вартості митниця навела не лише номери митних декларацій, а й детально розкрила джерела цінової інформації: враховано країну виробництва та походження (Китай), комерційні умови контракту з виробником, умови поставки FOB QINGDAO, обсяг партії, а також характеристики товару, що впливають на рівень його митної вартості. Тому твердження суду про відсутність порівняння умов поставки, виробника, пакування чи обсягу поставки не відповідають фактичним обставинам.
Крім того, зауважує, що співставлення біржової ціни алюмінію (2558 USD/т) із задекларованою вартістю панелей зі сплаву алюмінію (1,9448 USD/кг), яка включає не лише сировину, а й витрати на виробництво, податки, страхування та прибуток, свідчить про економічну необґрунтованість заявленої митної вартості 2,12 USD/кг з урахуванням транспортування. 
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.
В обґрунтування відзиву зазначив, що наданих позивачем на підтвердження заявленої митної вартості документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом, а наведені митним органом у спірному рішенні розбіжності спростовуються змістом таких документів, які не суперечили один одному, у повному обсязі доводили обґрунтованість ціни товару, проведення оплати у розмірах, встановлених укладеним контрактом.
Посилання митного органу на не підтвердженість транспортних витрат позивач вважає безпідставним, так як відповідачу було надано договір з експедитором, довідку про транспортно-експедиційні витрати, рахунок-фактуру та платіжні документи, яких, на його думку, достатньо для підтвердження цієї складової митної вартості. Вимогу надати договори/розрахунки між експедитором і перевізниками позивач вважає такою, що виходить за межі ст. 53 МК України.
Сумніви митниці щодо реальності оформлення експортної декларації позивач вважає безпідставними, оскільки офіційний сайт митних органів країни відправлення показує статус CLEARANCE, і це підтверджує факт здійснення експортної операції. 
Щодо резервного методу та посилань на інші МД позивач стверджує, що митниця, обравши резервний метод (ст. 64 МК України), не обґрунтувала неможливість застосування попередніх методів, не описала послідовність їх застосування, не розкрила і не довела подібність/ідентичність товарів та умов поставки з МД, на яку посилається, і не надала її для ознайомлення. 
Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
Між ТОВ «МОДУС, ЛТД» та JIANGSU YARET INTERNATIONAL TRADE CO., LTD (Китай) було укладено Контракт №17/2018 від 19 листопада 2018 року (далі – Контракт). Відповідно до розділу 1 Контракту, предметом цього контракту є довгострокова поставка Продавцем Покупцю товарів в кількості та асортименті згідно Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Контракту виробництва Китай.
Відповідно до Специфікації №57 від 26 вересня 2024 року до Контракту, JIANGSU YARET INTERNATIONAL TRADE CO., LTD (Китай) постачає ТОВ «МОДУС,ЛТД» наступний Товар: «Алюмінієві композитні панелі прямокутної форми з двох листів сплаву алюмінію (алюміній з домішками заліза, цинк, марганець. Марка сплаву: AA1100PN18) та прошарком з вторинного поліетилену. Верхній алюмінієвий лист пофарбований та вкритий антикорозійним покриттям, нижній - вкритий антикорозійним покриттям.
У Специфікації №57 від 26 вересня 2024 року, яка є невід`ємною частиною Контракту, передбачені наступні умови: 
1. Відвантаження: з порту Циндао (Китай) до порту Констанца (Румунія) з подальшим транспортуванням на митну територію України. 
2. Виробником товару є компанія: JIANGSU YARET INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD.
3. Відтермінування платежу на 300 денний строк з дати Коносаменту.
4. Умови постачання: FOB QINGDAO.
5. Пакування: Товар завантажено у контейнери 20 футів навалом з розпорками та прокладками з ДСП та картону.
6. Пакування входить до ціни товару та не підлягає поверненню.
Відповідно до Інвойсу (COMMERCIAL INVOICE): 24WM0910-301/302/303 від 26.09.2024 до Контракту, JIANGSU YARET INTERNATIONAL TRADE CO., LTD (Китай) постачає ТОВ «МОДУС,ЛТД» Товар на загальну суму 159400 долари США 17 центів.
В експортній декларації 421320240000198856 загальна вартість Товару визначена 159400 долари США 17 центів.
У вищезазначеній експортній декларації умови постачання визначені: FOB.
З метою підтвердження митної вартості ввезеного товару позивачем відповідно до вимог МК України 19.12.2024 надіслано до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Західний» електронну митну декларацію № 24UA100100054858U9.
На підтвердження митної вартості Товару до Київської митниці, на виконання ст. 53 МК України, ТОВ «МОДУС ЛТД» надіслало до митниці наступні документи, зазначені графі 44 митної декларації ІМ 40 ДЕ 24UA100100054858U9:
- Роз`яснення б/н 26.09.2024
- Пакувальний лист (Packing list) 24WM0910-301/302/303 26.09.2024
- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №285040446 03.10.2024 
- Мастерконосамент (Master bill of lading) №HYSF2024091218 03.10.2024
- Коносамент (Bill of lading) №350 13.12.2024
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) №703 13.12.2024
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) №9067 13.12.2024
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) №24WM0910-301/302/303 26.09.2024
- Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) №15660 13.12.2024
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №13122024-03 13.12.2024
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №б/н 02.09.2024
- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару №113-ЦЗ/24 11.12.2024
- Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією
- Додаткова угода № 3 08.11.2021
- Додаткова угода № 5 25.09.2023
- Додаткова угода № 4 28.12.2021
- Специфікація № 57 26.09.2024
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №17/2018 19.11.2018
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №070422 07.04.2022
- Договір (контракт) про перевезення №б/н 18.12.2024
- Заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю №1301224-3 13.12.2024
- Заявка на перевезення № 195 01.10.2024
- лист № 10 20.11.2019
- лист № 070422-5 07.04.2022
- Характеристики 19.11.2018 №421320240000198856
- Копія митної декларації країни відправлення (переклад на українську мову №421320240 29.09.2024)
- Копія митної декларації країни відправлення
- Договір №070422 про транспортно-експедиторське обслуговування від 07.04.2022
- Довідку про транспортно-експедиційні витрати №13122024-03 від 13.12.2024, рахунок-фактуру №15660 від 13.12.2024
По митній декларації ІМ 40 ДЕ 24UA100100054858U9 автоматизованою системою управління ризиками (АСУР) були згенеровані обов`язкові наступні ризики: 105-2 (контроль правильності визначення митної вартості товарів); 106-2 (витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів).
У зв`язку з чим інспектор Київської митниці звернувся до ТОВ «МОДУС ЛТД» з запитом (повідомленням) від 19.12.2024 надати додаткові документи, в якому зазначалося: «При здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено з`ясовано, що вартість заявленого до митного оформлення товару «алюмінієві композитні панелі», що декларується за кодом згідно з УКТЗЕД 7606123000 є меншою від мінімального рівня митної вартості подібних товарів інформація по яким міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України. При перевірці наявності прийнятих митницями рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору від 19.11.2018 № 17/2018 з`ясовано наявність рішень про коригування митної вартості на подібні товари: від 14.07.2024 №UA100100/2024/000032/2, від 19.06.2024 № UA100100/2024/000029/2, від 08.04.2024 №UA100100/2024/000014/2. Згідно з частиною 2 статті 52 Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом. Зазначаємо, що декларантом не здійснено коригування митної вартості з врахуванням попередніх рішень про коригування митної вартості на ідентичні товари.
Відповідно до п. 3.1 Методичних рекомендацій під час здійснення аналізу, виявлення та оцінки ризиків товарів, які є об`єктом біржової торгівлі, ціну договору щодо товару, який імпортується (вартість операції), без урахування витрат на доставку, комісійних витрат, премії або знижки за фактичну якість товару і премії продавцю необхідно порівнювати зі значенням біржових котирувань за період 10 днів, що передує даті складання рахунка-фактури (інвойсу) або додатка (специфікації) до зовнішньоекономічного договору (контракту). Враховуючи, що алюміній (основна складова товару) є об`єктом біржовий торгівлі, здійснено порівняння біржових котирувань. Фактурна вартість товару (FOB Китай) «алюмінієві композитні панелі прямокутної форми з двох листів сплаву алюмінію (алюміній з домішками заліза, цинк, марганець. Марка сплаву: AA1100PN18) та прошарком з вторинного поліетилену)» заявлена 1,9448 USD/кг, яка включає як вартість сировини так і ряд витрат на виробництво товару, податки, прибуток, та інші загальні витрати, що додаються до ціни товару (страхування), тощо. Згідно Лондонською біржею металів (LME) станом на 16.09.2024 (дата інвойсу 26.09.2024) ціна на алюміній склала від 2558 USD/тонну, що перевищує фактурну вартість товару (1,9448 USD/кг) та митну вартість (2,12 USD/кг з врахуванням вартості перевезення товару з Китаю до України). Зазначаємо, що біржові операції правомірні здійснювати лише члени біржі самостійно або через своїх уповноважених, а також біржові брокери за дорученням членів біржі. У той час декларантом не надано документ, що фірма-виробник товару зареєстрована на біржі та є брокером, який може торгувати на біржі. У іншому випадку до товару додаються агентські винагороди. Також, ціна товару збільшується за рахунок комісійного збору з кожної угоди, плати за доступ к торгам, за продаж біржової інформації.
При митному оформленні надано рахунок на оплату перевезення від 13.12.2024 №15660 та довідку про транспортно-експедиційні витрати від 13.12.2024 № 13122024-03 від ТОВ "ЄВРО ФОРВАРДІНГ", яке не є перевізником вантажу. Відповідно до інформації, зазначеної у коносаменті (Bill of lading) від 03.10.2024 № HYSF2024091218, виконавець морського перевезення з QINGDAO (Китай) до порту Constanta, (Румунія) є «SHENZHEN WORLDCARGO LOGISТICS LIMIТED». Відповідно до інформації, зазначеної в міжнародних товарно-транспортних накладних, фактичні виконавці перевезення оцінюваного товару за CMR від 13.12.2024 № 350 є ФОП « ОСОБА_1 », за CMR від 13.12.2024 та CMR від 13.12.2024 № 9067 № 703 є ФОП « ОСОБА_2 ». Тобто, відбулося залучення третіх осіб, що ставить під сумнів врахування всіх складових митної вартості товару. Таким чином, компанія ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» не ідентифікується із поставкою оцінюваного товару як перевізник, отже відсутні правові підстави у прийнятті від цієї компанії документів для підтвердження складових митної вартості. Від перевізників, зазначених у транспортних документах жодного документа не надано.
Не надано договір на перевезення з морським перевідником «SHENZHEN WORLDCARGO LOGISТICS LIMIТED» та договори на автотранспортне перевезення з ФОП « ОСОБА_1 » та ФОП « ОСОБА_2 ». За результатами митного контролю, встановити всі обставини наданих транспортно-експедиційних послуг неможливо. Тому, у митного органу відсутня можливість перевірити повноту декларування та умов оплати наданих послуг за маршрутом Qingdao (Китай) – митний кордон України. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат, повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару.
Перевезення товару з Китаю (QINGDAO) здійснювалось морським транспортом в порт призначення CONSTANTA (Румунія). Потім, вантаж прямував з CONSTANTA до м. Києва автомобільним транспортом. Отже, перевезення товару здійснювалось з Китаю з подальшим перевантаженням у порту CONSTANTA (Румунія). У рахунку на оплату перевезення від 13.12.2024 №15660 зазначено навантажувально-розвантажувальні роботи в порту Констанца (Румунія) в сумі 68 422,41 грн. Проте, зазначені витрати не зазначені окремо у декларації митної вартості та розрахунку митної вартості у митній декларації, які мають бути зазначені відповідно до вимог наказу Мінфіну від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення.
Копія митної декларації країни відправлення від 29.09.2024 №421320240000198856 не містить відміток митних органів Китаю та експортера. Також факт здійснення експортної операції не підтверджений (графа "Дата експортної операції" не заповнена). При зчитуванні QR-коду з митної декларації виявлено, що за посиланням по QR-коду, який присутній на документі, відсутня будь-яка інформація стосовно даної операції. Таким чином, надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару, згідно з частинами 2, 3 статті 53 МК України необхідно надання додаткових документів:
- виписку з бухгалтерської документації; 
- інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини;
- транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 №984/21296). До зазначеного наказу, для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до частини другої статті 53 Кодексу, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Відповідно до частини 6 статті 53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару» (а.с. 149 - 152).
На виконання запиту ТОВ "Модус, ЛТД" надіслало до митного органу письмові пояснення від 19.12.2024 Вих. №25, в якому викладено додаткові пояснення щодо заявленої митної вартості товару. Також, разом з поясненнями надіслано додаткові документи, а саме:
- висновок про вартісні характеристики товару №113-ЦЗ/24 від 11.12.2024
- прайс лист №б/н від 11.12.2024
- експортна митна декларація від виробника товару 421320240000198856 від 29.09.2024 з перекладом на українську мову (а.с. 153 - 169).
За результатами розгляду наданих декларантом документів, листом (повідомленням) Київської митниці від 19.12.2024 повідомлено, що у зв`язку з тим, що декларантом не надано документів для розрахунку митної вартості товару, враховуючи неможливість застосування попередніх методів, відповідно до статей 55, 57 МК України можливо застосувати резервний метод (а.с. 170 - 175).
19.12.2024 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100100/2024/000053/2.
Митницею також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100100/2024/001313 (а.с. 185 - 187).
Через винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів, Декларант подав нову митну декларацію ІМ 40 ДЕ МД №24UA100100055135U7.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті електронної митної декларації, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення Київської митниці про коригування митної вартості товару, оскільки позивачем були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями МК України від 13.03.2012 р. № 4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012.
Положеннями ч. 1 ст. 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Положеннями ч. 2 та 3 ст. 257 МК України визначено, що електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.
На виконання пп. «ж» п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема відомості про товари: митна вартість товарів та метод її визначення.
Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні використовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю ( ч. 5 ст. 54 МК України).
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості ( ч. 6 ст. 54 МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів..
За правилами ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
За правилами ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи..
Водночас за приписами ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. (ч. 6 ст. 53 МК України).
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №UA100100/2024/000053/2 від 19.12.2024 підставою для невизнання заявленої декларантом митної вартості та її коригування вказано, що надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. 
В пункті 33 оскаржуваного рішення про коригування вказано наступне:
При здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено з`ясовано, що вартість заявленого до митного оформлення товару «алюмінієві композитні панелі», що декларується за кодом згідно з УКТЗЕД 7606123000 є меншою від мінімального рівня митної вартості подібних товарів інформація по яким міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України. При перевірці наявності прийнятих митницями рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору від 19.11.2018 № 17/2018 з`ясовано наявність рішень про коригування митної вартості на подібні товари: від 14.07.2024 №UA100100/2024/000032/2, від 19.06.2024 № UA100100/2024/000029/2, від 08.04.2024 №UA100100/2024/000014/2. Згідно з частиною 2 статті 52 Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом. Зазначаємо, що декларантом не здійснено коригування митної вартості з врахуванням попередніх рішень про коригування митної вартості на ідентичні товари.
Відповідно до п. 3.1 Методичних рекомендацій під час здійснення аналізу, виявлення та оцінки ризиків товарів, які є об`єктом біржової торгівлі, ціну договору щодо товару, який імпортується (вартість операції), без урахування витрат на доставку, комісійних витрат, премії або знижки за фактичну якість товару і премії продавцю необхідно порівнювати зі значенням біржових котирувань за період 10 днів, що передує даті складання рахунка-фактури (інвойсу) або додатка (специфікації) до зовнішньоекономічного договору (контракту). Враховуючи, що алюміній (основна складова товару) є об`єктом біржовий торгівлі, здійснено порівняння біржових котирувань. Фактурна вартість товару (FOB Китай) «алюмінієві композитні панелі прямокутної форми з двох листів сплаву алюмінію (алюміній з домішками заліза, цинк, марганець. Марка сплаву: AA1100PN18) та прошарком з вторинного поліетилену)» заявлена 1,9448 USD/кг, яка включає як вартість сировини так і ряд витрат на виробництво товару, податки, прибуток, та інші загальні витрати, що додаються до ціни товару (страхування), тощо. Згідно Лондонською біржою металів (LME) станом на 16.09.2024 (дата інвойсу 26.09.2024) ціна на алюміній склала від 2558 USD/тонну, що перевищує фактурну вартість товару (1,9448 USD/кг) та митну вартість (2,12 USD/кг з врахуванням вартості перевезення товару з Китаю до України). Зазначаємо, що біржові операції правомірні здійснювати лише члени біржі самостійно або через своїх уповноважених, а також біржові брокери за дорученням членів біржі. У той час декларантом не надано документ, що фірма-виробник товару зареєстрована на біржі та є брокером, який може торгувати на біржі. У іншому випадку до товару додаються агентські винагороди. Також, ціна товару збільшується за рахунок комісійного збору з кожної угоди, плати за доступ к торгам, за продаж біржової інформації.
При митному оформленні надано рахунок на оплату перевезення від 13.12.2024 №15660 та довідку про транспортно-експедиційні витрати від 13.12.2024 № 13122024-03 від ТОВ "ЄВРО ФОРВАРДІНГ", яке не є перевізником вантажу. Відповідно до інформації, зазначеної у коносаменті (Bill of lading) від 03.10.2024 № HYSF2024091218, виконавець морського перевезення з QINGDAO (Китай) до порту Constanta, (Румунія) є «SHENZHEN WORLDCARGO LOGISТICS LIMIТED». Відповідно до інформації, зазначеної в міжнародних товарно-транспортних накладних, фактичні виконавці перевезення оцінюваного товару за CMR від 13.12.2024 № 350 є ФОП « ОСОБА_1 », за CMR від 13.12.2024 та CMR від 13.12.2024 № 9067 № 703 є ФОП « ОСОБА_2 ». Тобто, відбулося залучення третіх осіб, що ставить під сумнів врахування всіх складових митної вартості товару. Таким чином, компанія ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» не ідентифікується із поставкою оцінюваного товару як перевізник, отже відсутні правові підстави у прийнятті від цієї компанії документів для підтвердження складових митної вартості. Від перевізників, зазначених у транспортних документах жодного документа не надано.
Не надано договір на перевезення з морським перевідником «SHENZHEN WORLDCARGO LOGISТICS LIMIТED» та договори на автотранспортне перевезення з ФОП « ОСОБА_1 » та ФОП « ОСОБА_2 ». За результатами митного контролю, встановити всі обставини наданих транспортно-експедиційних послуг неможливо. Тому, у митного органу відсутня можливість перевірити повноту декларування та умов оплати наданих послуг за маршрутом Qingdao (Китай) – митний кордон України. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат, повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару.
Перевезення товару з Китаю (QINGDAO) здійснювалось морським транспортом в порт призначення CONSTANTA (Румунія). Потім, вантаж прямував з CONSTANTA до м. Києва автомобільним транспортом. Отже, перевезення товару здійснювалось з Китаю з подальшим перевантаженням у порту CONSTANTA (Румунія). У рахунку на оплату перевезення від 13.12.2024 №15660 зазначено навантажувально-розвантажувальні роботи в порту Констанца (Румунія) в сумі 68 422,41 грн. Проте, зазначені витрати не зазначені окремо у декларації митної вартості та розрахунку митної вартості у митній декларації, які мають бути зазначені відповідно до вимог наказу Мінфіну від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення.
Копія митної декларації країни відправлення від 29.09.2024 № 421320240000198856 не містить відміток митних органів Китаю та експортера. Також факт здійснення експортної операції не підтверджений (графа "Дата експортної операції" не заповнена). При зчитуванні QR-коду з митної декларації виявлено, що за посиланням по QR-коду, який присутній на документі, відсутня будь-яка інформація стосовно даної операції. Таким чином, надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.
За результатом опрацювання запиту митниці декларантом надано: - договір від 07.03.2023 № 070323 на міжнародні перевезення вантажів між «Shenzhen Worldcargo Logistics Limited (Китай) та ТОВ "ЄВРО ФОРВАРДІНГ" (Україна); - податкові накладні від 07.11.2024 № 391, від 15.10.2024 №829, від 23.10.2024 № 1352. За результатами розгляду документів зазначаємо. Статтею 9 Закону України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» обумовлено, що підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні, тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Разом з тим, при митному оформленні не надано договори транспортного експедирування з автомобільними перевізниками та не надано документі, які містять відомості про транспортні витрати від експедитора (експедиторів) та безпосередніх перевізників, наведених у транспортних документах, надання яких передбачено вимогами Закону України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність.
У наданому прайс-листі зазначено скорочений опис товару без його характеристик, не вказано систему знижок виробника, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів, які зазвичай вказуються у прайс-листах для необмеженої кількості потенційних покупців. Прайс-лист не містить актуальну контактну інформацію про продавця.
У експертному висновку Харківської торговельно-промислової палати від 11.12.2024 № 113-ЦЗ/24 є посилання на використані пропозиції на сайтах мережі Інтернет. - https://russian.alibaba.com/pdetail/luminiun1-6201494533; https://www.alibaba.com/product-detail/4mm-PVDF-FEVEFinished-Alucobond- Aluminum_1600821709060; https://www.alibaba.com/productdetail/3mm-4mm-4-8-aluminum-composite_1600567848393;https://www.alibaba.com/product-detail/3MM-4MM-5MM-6MM- PEPVDF161289130888.html? spm=a2700.galleryofferlist.p_offer_title.5a7113a0dTHOMG&s=p. При перевірці цін на вказаних сайтах не знайдена потрібна інформація. Також, експертний висновок не містить додатків з копіями інформаційних джерел та всіх вихідних даних, на які є посилання. Враховуючи вищевикладене зазначаємо, що документи, надані декларантом в якості додаткових, прийняті до уваги митним органом, але не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару відповідно до ст. 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГАТТ, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних митними органами рівнях митної вартості. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: 2,32 USD/кг (митна декларація від 06.028.2024 №24 UA500500027229U0).
Колегія суддів зазначає, що порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості від 19.12.2024 наведеного вище, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яку було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразивши при цьому пояснень щодо зроблених коригувань та не зазначивши докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Колегія суддів зауважує, що не зазначення у спірному рішенні порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом додатково свідчить про необґрунтованість зроблених коригувань митної вартості.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем раніше визнаних митними органами вартостях може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247, від 15.02.2024 р. у справі № 640/29559/20.
Посилання апелянта на те, що у спірному рішенні митним органом враховано країну виробництва, умови поставки FOB QINGDAO, обсяг партії та характеристики товару, колегія суддів не приймає, оскільки в рішенні лише перераховано такі обставин без конкретного аналізу та без порівняння із показниками товарів, які були використані як джерело цінової інформації. Митним органом не розкрито, які саме характеристики порівнювались, у чому полягає їх ідентичність чи подібність, яким чином враховано комерційні умови та обсяг поставки, а також не наведено розрахунків чи обґрунтувань впливу цих чинників на визначену митну вартість.
Колегія суддів вважає неприйнятними доводи митного органу про наявність підстав для коригування митної вартості з огляду на те, що заявлена позивачем митна вартість є меншою від мінімального рівня митної вартості подібних товарів, інформація про який міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України.
Сам по собі факт відмінності заявленої митної вартості від інформації, наявної в інформаційних базах митних органів, не свідчить про її недостовірність та не може бути самостійною підставою для відмови у застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору. Митний кодекс України не передбачає визначення митної вартості виходячи з «мінімального рівня» вартості аналогічних товарів, а тому посилання відповідача на такі показники має довідковий характер і не замінює обов`язку надати належне обґрунтування неможливості застосування першого методу.
Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо необхідності врахування декларантом попередніх рішень про коригування митної вартості товарів, прийнятих за тим самим зовнішньоекономічним договором, оскільки як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, рішення про коригування митної вартості товарів № UA100100/2024/000014/2 від 08.04.2024, № UA100100/2024/000032/2 від 16.07.2024 та № UA100100/2024/000029/2 від 19.06.2024 були оскаржені позивачем у судовому порядку та скасовані судовими рішеннями, що набрали законної сили.
Згідно ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Отже, протиправність зазначених рішень митного органу є преюдиційно встановленою та не може ставитися під сумнів у межах цієї справи.
За таких обставин посилання відповідача на рішення, що визнані судами незаконними та скасовані, як на підставу для формування сумнівів у достовірності заявленої митної вартості є безпідставним та суперечить принципу правової визначеності.
Крім того, положення частини другої статті 52 Митного кодексу України покладають на декларанта обов`язок заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, однак не передбачають обов`язку автоматично коригувати її з урахуванням попередніх рішень митного органу, які в подальшому визнані протиправними.
З приводу посилань митного органу на необхідність порівняння заявленої вартості товару з біржовими котируваннями Лондонської біржі металів (LME), з огляду на те, що алюміній є об`єктом біржової торгівлі, а також доводів про те, що заявлена ціна є нижчою за рівень біржових котирувань і при цьому декларантом не підтверджено статус виробника як члена біржі чи брокера, колегія суддів зазначає таке.
Як убачається з графи 31 митної декларації № 24UA100100054858U9, товар задекларовано як сплав алюмінію (алюміній з домішками заліза, цинку, марганцю), марка сплаву – AA1100PN18, що використовується у складі алюмінієвих композитних панелей. Отже, предметом імпорту є не первинний біржовий алюміній стандартної чистоти, котирування якого формуються на LME, а сплав із визначеним хімічним складом, який є складовою частиною готового багатокомпонентного виробу.
Біржові котирування LME відображають ціну стандартизованого первинного металу як сировини, тоді як фактурна вартість оцінюваного товару включає не лише вартість алюмінієвого сплаву, але й витрати на його обробку, виготовлення композитної структури, з`єднання із прошарком з вторинного поліетилену, нанесення покриття, пакування, комерційні витрати та прибуток виробника. Відтак порівняння вартості готової композитної панелі із біржовими котируваннями на чистий алюміній не є коректним з економічної та правової точки зору.
Крім того, Митний кодекс України не встановлює обов`язку декларанта підтверджувати статус виробника як члена біржі або біржового брокера у разі імпорту продукції, що містить у своєму складі алюміній чи його сплави. Відсутність такого статусу жодним чином не впливає на правомірність визначення митної вартості за ціною договору та не може бути підставою для невизнання першого методу.
Доводи апелянта щодо можливого включення до ціни агентських винагород, біржових зборів або інших витрат, пов`язаних з біржовими операціями, є припущеннями та не підтверджені жодними доказами у межах цієї справи.
Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апелянта про ненадання договорів з морським перевізником «SHENZHEN WORLDCARGO LOGISTICS LIMITED» та автоперевізниками ФОП « ОСОБА_1 » і ФОП « ОСОБА_2 », що, на думку митного органу, унеможливлює перевірку повноти декларування транспортної складової митної вартості.
Так, як вбачається з матеріалів справи, у відповіді на запит митного органу листом Вих. № 25 від 19.12.2024 ТОВ «МОДУС, ЛТД» повідомило, що ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» є транспортно-експедиторським підприємством та здійснює організацію перевезення на підставі договору № 070422 від 07.04.2022. Відповідно до пункту 1.1 зазначеного договору експедитор зобов`язується організовувати транспортно-експедиторське обслуговування, у тому числі перевезення експортно-імпортних вантажів у міжнародному сполученні. Пунктом 2.1.1 договору прямо передбачено право експедитора укладати від свого імені договори з транспортними організаціями та іншими суб`єктами, а документами, що підтверджують наявність та зміст таких відносин, визначено транспортні документи – коносамент, автомобільну накладну тощо.
Крім того, у вказаному листі позивач повідомив про надання договору № 070323 від 07.03.2023 між «SHENZHEN WORLDCARGO LOGISTICS LIMITED» та ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ», що додатково підтверджує наявність договірних відносин між експедитором та морським перевізником.
Щодо договорів з автоперевізниками, колегією суддів встановлено, що до митної декларації № 24UA100100054858U9 під кодом 9000 було подано лист № 1301224-3 від 13.12.2024, у якому зазначено, що зміст відповідних договорів становить комерційну таємницю, а судноплавна лінія «Maersk» не надає копії договорів зі своїми контрагентами третім особам. При цьому фактичне здійснення перевезення підтверджено належними транспортними документами (коносаментом та CMR), які ідентифікують вантаж, маршрут та перевізників.
Колегія суддів звертає увагу, що відсутність у матеріалах митного оформлення копій внутрішніх договорів між експедитором та залученими перевізниками не впливає на числове значення транспортних витрат, якщо такі витрати підтверджені рахунком, довідкою про транспортно-експедиційні витрати та транспортними документами. Митний орган не довів, що заявлена сума транспортних витрат є недостовірною або неповною, а також не встановив розбіжностей у поданих документах, які б впливали на визначення митної вартості.
Водночас зі змісту спірного рішення вбачається, що відповідачем фактично не було надано оцінки поясненням позивача та змісту поданих документів, а висновки зроблено формально, виключно з підстави ненадання окремих договорів, без встановлення їх впливу на правильність визначення митної вартості.
За таких обставин колегія суддів зазначає, що ненадання копій договорів між експедитором та залученими перевізниками не може розцінюватися як підстава для невизнання заявленої митної вартості товару.
Оцінюючи доводи митного органу про те, що витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи в порту Констанца (Румунія) у сумі 68 422,41 грн, зазначені у рахунку № 15660 від 13.12.2024, не були окремо відображені в декларації митної вартості та розрахунку митної вартості, колегія суддів виходить з такого.
Так, як вбачається з матеріалів справи, перевезення товару здійснювалось морським транспортом з QINGDAO (Китай) до порту CONSTANTA (Румунія) з подальшим перевантаженням та доставкою автомобільним транспортом до України. У рахунку на оплату перевезення від 13.12.2024 № 15660 зазначено, що сума 68 422,41 грн включає транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України, у тому числі навантажувально-розвантажувальні роботи, складські послуги та оформлення Т1.
При цьому у листі Вих. № 25 від 19.12.2024, надісланому на адресу митного органу, ТОВ «МОДУС, ЛТД» прямо зазначило, що вказана сума додається до митної вартості товару. Тобто, позивач не лише розкрив зміст відповідних витрат, але й підтвердив їх включення до розрахунку митної вартості.
Водночас відповідач не встановив та не довів, що зазначені витрати фактично не були враховані при визначенні митної вартості або що їх невідображення окремим рядком у декларації митної вартості призвело до заниження числових показників. Спірне рішення не містить розрахунку, який би свідчив про конкретну суму можливого невключення витрат, а обмежується формальним посиланням на невідповідність способу заповнення декларації вимогам наказу Міністерства фінансів України № 599.
Колегія суддів зазначає, що вимоги до форми відображення складових митної вартості не можуть тлумачитися відокремлено від їх економічного змісту. Якщо витрати документально підтверджені, розкриті декларантом та фактично включені до митної вартості, відсутність їх окремого виокремлення у декларації не свідчить про недостовірність або неповноту заявленої митної вартості.
За таких обставин доводи відповідача щодо окремого відображення навантажувально-розвантажувальних витрат є формальними та не підтверджують факту заниження митної вартості.
З приводу доводів митного органу щодо неналежності копії митної декларації країни відправлення від 29.09.2024 № 421320240000198856, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідач посилається на відсутність відміток митних органів Китаю та експортера, незаповнену графу «Дата експортної операції», а також на відсутність інформації при зчитуванні QR-коду, що, на його думку, свідчить про наявність розбіжностей, які впливають на правильність визначення митної вартості.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що митне оформлення товарів у Китайській Народній Республіці здійснюється в електронному вигляді, а паперова форма документа є лише відображенням електронної декларації. Наявність на документі QR-коду свідчить про формування його в межах електронної системи митного оформлення.
Позивачем надано викопіювання з офіційного ресурсу митних органів КНР (http://online.customs.gov.cn/ociswebserver/pages/tglzzt/index.html), відповідно до якого за номером декларації відображено статус «CLEARANCE», що означає «успішно оформлено». Таким чином, факт здійснення експортної операції підтверджується даними електронної системи митного органу країни відправлення.
Колегія суддів зазначає, що відсутність штампів чи підписів на копії електронної митної декларації не може свідчити про її недійсність, з огляду на запровадження електронного документообігу. Водночас відповідач не навів доказів того, що зазначена декларація є підробленою або що експортна операція фактично не здійснювалася.
Крім того, митним органом не обґрунтовано, як саме відсутність окремих реквізитів на копії експортної декларації впливає на числові значення складових митної вартості товару. Спірне рішення не містить аналізу взаємозв`язку між зазначеними недоліками документа та можливим заниженням митної вартості.
У зв`язку з чим, зазначені доводи митниці не можуть вважатися належним і достатнім обґрунтуванням для коригування митної вартості товару.
Надаючи оцінку посиланням митного органу на те, що у наданому прайс-листі не вказано систему знижок виробника, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів, які зазвичай вказуються у прайс-листах, слід зазначити наступне.
Так, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.01.2022 по справі № 810/3667/15, каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.
Слід також врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.12.2023 по справі № 810/3766/16, згідно з яким ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару за відсутності у митниці підстав для витребування додаткових документів та належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, якщо таких документів не надано, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару.
Колегія суддів зауважує, що до переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-листа виробника, а й інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, до яких, зокрема можна й віднести прайс-лист продавця товару.
Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Вказана правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.02.2024 по справі № 815/1460/18.
У спірних правовідносинах митна вартість визначалась за першим методом – за ціною договору. Її числове значення підтверджено зовнішньоекономічним контрактом, інвойсом від 26.09.2024 та іншими комерційними і транспортними документами. Поданий прайс-лист виробника стосується саме товару «алюмінієві композитні панелі», який поставлявся за відповідною митною декларацією № 24UA100100054858U9, та містить цінову інформацію щодо цього товару.
Колегія суддів зазначає, що прайс-лист є документом довільної форми, адресованим невизначеному колу покупців, а чинне законодавство не встановлює вимог до його структури, змісту чи обов`язкових реквізитів. Відсутність у ньому відомостей про систему знижок, умови платежу, строк поставки, характер тари або детальну контактну інформацію продавця не свідчить про недостовірність зазначеної у ньому цінової інформації та не доводить заниження митної вартості.
Митний орган не встановив розбіжностей між прайс-листом та інвойсом, не довів, що відсутність окремих реквізитів вплинула на числові значення складових митної вартості, та не обґрунтував неможливість визначення митної вартості за першим методом.
За таких обставин посилання відповідача на формальні недоліки прайс-листа не є належним та достатнім обґрунтуванням прийняття рішення про коригування митної вартості товару та ґрунтуються виключно на припущеннях, що суперечить вимогам статей 53–55 МК України.
Оцінюючи доводи митного органу щодо неналежності експертного висновку Харківської торговельно-промислової палати № 113-ЦЗ/24 від 11.12.2024, яку відповідач вбачає в тому, що при перевірці інтернет-ресурсів, на які містяться посилання у висновку, не було знайдено відповідної інформації, а сам висновок не містить додатків із копіями використаних джерел та вихідних даних, колегія суддів зазначає наступне.
Так, матеріалами справи підтверджено, що експертний висновок № 113-ЦЗ/24 складено уповноваженою установою – Харківською торговельно-промисловою палатою у межах її компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства України. Зазначений документ має статус офіційного висновку спеціалізованої організації та є самостійним доказом, який підлягає оцінці в сукупності з іншими матеріалами справи.
Колегія суддів звертає увагу, що ТОВ «МОДУС, ЛТД» не впливає на форму, структуру та зміст експертного висновку, порядок викладення у ньому джерел інформації або технічні особливості їх відображення. Обов`язок щодо методології дослідження та оформлення результатів покладається на експертну установу, а не на замовника експертизи.
Посилання відповідача на відсутність інформації за вказаними інтернет-посиланнями саме по собі не свідчить про недостовірність висновку, оскільки інформація в мережі Інтернет є динамічною, може змінюватися або видалятися, а експерт оцінює її станом на дату проведення дослідження. Митний орган не навів доказів того, що на момент складання висновку відповідні пропозиції були відсутні або що експерт неправомірно використав недостовірні джерела.
Водночас експертний висновок є лише одним із додаткових документів на підтвердження митної вартості та підлягає оцінці у сукупності з контрактом, інвойсом, транспортними та платіжними документами. Його можливі формальні недоліки не можуть автоматично свідчити про недостовірність заявленої митної вартості або бути самостійною підставою для застосування резервного методу її визначення.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що документи ТОВ «Модус, ЛТД» які подані до митного оформлення, не містили жодних розбіжностей, які б вплинули на правильність визначення позивачем митної вартості задекларованого товару, однак митним органом не було надано їм належного аналізу та оцінки, як і не наведено мотивів, на підставі яких вказані документи та доводи позивача не взяті до уваги під час ухвалення рішення про коригування митної вартості товару.
Під час перегляду даної справи суд апеляційної інстанції враховує, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушення принципу поділу влади. Звідси висновується, що адміністративний суд аналізує рішення контролюючого органу, ухвалене, в даному випадку, за результатами митних заходів і процедур, виключно на предмет його відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України.
На підставі аналізу вказаних документів у сукупності з іншими документами, поданими позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, з огляду на наявність розбіжностей в документах.
Таким чином, під час апеляційного перегляду справи Київською митницею не доведено, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, а подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, не містили обов`язкових відомостей, необхідних для правильного визначення митної вартості товару.
Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.
З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості колегія суддів зазначає наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначену в оскаржуваному рішенні від 04.04.2025 відкориговану митну вартість визначено відповідачем за шостим (резервним) методом на підставі наявної в митного органу інформації, яка міститься в МД №24 UA500500027229U0 від 06.08.2024.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.64 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Проте, застосовуючи резервний метод визначення митної вартості шляхом використання вищевказаної митної декларації, митним органом не наведено жодних пояснень зроблених коригувань.
Резервний метод не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів, однак зазначений метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях і це ґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості.
При цьому, відповідачем не наведено ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду обставин на підтвердження неможливості застосування таких методів визначення митної вартості товару, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів тощо.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення вимог ст. 58 МК України здійснено визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору, як за основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100100/2024/000053/2 від 19.12.2024. винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені МК України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.
Колегія суддів зазначає, що зі змісту картки відмови №UA100100/2024/001313 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, вбачається, що остання містить вимоги, виконання яких забезпечує митне оформлення - подання нової МД з урахуванням відомостей, наведених у рішенні про коригування митної вартості.
Тобто, подання нової митної декларації не було для декларанта повністю добровільним.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист права здійснити митне оформлення за митною вартістю, визначеною ним самостійно, а також інтересом, який полягає у одержанні правових підстав для повернення митних платежів, сплачених у зв`язку з прийняттям відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови.
Таким чином, у випадку, коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у ст. 301 МК України, ст. 43 Податкового кодексу України та статті 45 Бюджетного кодексу України. Відтак, звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав належний спосіб захисту.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12.04.2018 по справі № 820/2014/17.
З огляду на вказане, картка відмови №UA100100/2024/001313 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, яка винесена відповідачем у зв`язку з прийняттям спірного рішення про коригування митної вартості, яке визнано судом протиправним, підлягає скасуванню.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керуєтьсяст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
На виконання вимог ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року по справі № 520/3360/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін   О.В. Присяжнюк