Березівський районний суд Одеської області 
31.03.2026
Справа № 494/2281/25
Провадження № 2/494/16/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Антонишиної І.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №494/2281/25 за позовом ОСОБА_1 до Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -
ВСТАНОВИВ:
10.10.2025 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.
Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10.10.2025 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.
Суд також вважає заначити, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддями, постійним відключенням електроенергії та повітряними тривогами на території Одеської області, тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.
Ухвалою суду від 14.10.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 10.11.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті, а також витребувано з Пересипської державної нотаріальної контори м. Одеса відомості щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 04.03.2026 року залучено до участі у справі якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 .
Позивач у позовній заяві вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_4 , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5.5242 га, з кадастровим номером 5121282900:01:001:0231, розташованої на території колишньої Маринівської сільської ради Березівського району Одеської області. Вищевказану земельну ділянку успадкував батько позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 являється єдиною спадкоємицею ОСОБА_3 , та фактично прийняла спадщину після смерті батька, так як проживала з ним не менше п`яти років, вели спільне господарство, будь-яких заяв до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини не подавала. З 01.01.2014 року по 14.11.2019 року ОСОБА_1 проживала разом зі спадкодавцем, вели спільне господарство, разом утримували будинок, купували необхідні речі та майно, батько хворів та потребував сторонньої допомоги, після смерті останнього позивач понесла витрати на його поховання. Звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та не враховано, що на момент відкриття спадщини остання проживала разом зі спадкодавцем більше п`яти років. У зв`язку з вказаним, позивач просить встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 04.05.2026 року.
У судове засідання 31.03.2026 року позивач не з`явилась, однак 31.03.2026 року від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні (а.с.130).
Представник відповідача у судове засідання 31.03.2026 року також не з`явився, разом з тим 26.11.2025 року на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, вказав, що проти задоволення позовної заяви не заперечує (а.с.49).
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання 31.03.2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлоення на його адресу конверт з поштовим повідомленням, який повернуто з відміткою: адресат відсутній (а.с.128-129), про причини своєї неявки суд не повідомив ,а тому розгляд справи відбувався за його відсутності.
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). 
Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяву представника позивача та представника відповідача про розгляд справи без їх участі, неявку третьої особи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 2 Цивільно-процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.05.2008 року померла ОСОБА_4 (а.с.8), після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме, на земельну ділянку, розміром 5.52 умовних кадастрових га, розташовану на території колишньої Маринівської сільської ради Березівського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЯА №553567 (а.с.10).
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.12.2013 року (а.с.11).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 14.11.2019 року (а.с.7).
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_1 , яка зверталась до Березівської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав, однак нотаріусом роз`яснено, що позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини після спливу встановленого шестимісячного строку, з питання продовження строку для прийняття спадщини рекомендовано звернутись до суду (а.с.15).
Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Березовською О.Г. заведено спадкову справу №06/2020 (а.с.68-115).
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.
Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).
Згідно з пп. 4.12 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. 
Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Як випливає із п. 3.20 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Згідно довідки виданої Маринівською сільською радою Березівського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_3 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрована та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 за вищевказаною адресою проживала без реєстрації його дочка ОСОБА_1 , яка вела з ним спільне господарство та доглядала батька (а.с.17).
Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.
Враховуючи те, що встановлення факту породить для позивача певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача та встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.
Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину у вигляді права на земельну ділянку, розміром 5.5242 га, за кадастровим номером 5121282900:01:001:0231, розташованому на території колишньої Маринівської сільської ради Березівського району Одеської області.
Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Таким чином, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, з огляду на відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо спадкування після смерті ОСОБА_3 позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на вищезазначену земельну ділянку, не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.
Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право позивача, а саме право на земельну ділянку у порядку спадкування, не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права. З огляду на обґрунтованість заявлених вимог, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю.
Керуючись ст.ст.10,11,76-80,133,141,258,259,263-265 ЦПК України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно – задовольнити. 
Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 у період з 01.01.2014 року до моменту його смерті. 
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на земельну ділянку площею 5.5242 га з кадатсровим номером 5121282900:01:001:0231, розташованої на території колишньої Маринівської сільскої ради Березіського району одеської області, згідно свідоцтва про право на спадщину серії ВТР №003481 від 26.12.2013 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області (адреса: вул. Миру, 1, с. Розквіт Березівського району Одеської області, код ЄДРПОУ 40146613).
Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
У зв`язку з надмірним навантаженням, постійними повітряними тривогами на території Одеської області, повний текст рішення суду виготовлений та підписаний 06.04.2026 року.

Суддя І.А. Римар