Справа № 420/21025/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного залишення військової частини
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 безпідставно виплачені кошти в сумі 8386,88 грн (вісім тисяч триста вісімдесят шість гривень вісімдесят вісім копійок) в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного залишення військової частини з 17.08.2023, що виражається у неприбутті, без поважних причин, до нового місця служби - військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ).
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №46 від 15.02.2024 матрос ОСОБА_1 , стрілець – помічник гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 17 серпня 2023 року самовільно залишив військову частину, не прибув до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ). Згідно рапорту командира батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 вх. №30174 від 01.09.2023 матросу ОСОБА_1 премію за серпень 2023 виплачено в повному обсязі. Однак, з дня самовільного залишення військової частини, останній втратив право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, не прибувши до військової частини НОМЕР_2 . Матрос ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, який не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_2 та відповідно до п. 15 розділу I Наказу МОУ №260 не мав підстав для нарахування йому грошового забезпечення за час своєї фактичної відсутності на службі без поважних причин за період з 17.08.2023, не повідомляючи командуванню військової частини НОМЕР_1 про відсутність підстав для нарахування та виплати йому грошового забезпечення за зазначений період у зазначеній сумі, зловживаючи довірою до нього, приховав відсутність поважних причин своєї відсутності на військовій службі. За викладених обставин, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 завдав збитки державі в особі військової частини НОМЕР_1 у загальній сумі 8386,88 грн, яка йому була нарахована та виплачена у вигляді грошового забезпечення за місяць у якому було вчинено правопорушення, чим заподіяв шкоду на загальну суму 8386,88 грн., якими у подальшому розпорядився на власний розсуд та особисті потреби. Вказана сума збитків підтверджується довідкою-розрахунком військової частини НОМЕР_1 , долученою до матеріалів службового розслідування.
Ухвалою суду від 09.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 
До суду від ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не надходив.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №49 від 05.03.2022 рекрута ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільцем – помічником гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 100915М. 
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №204 від 21.07.2023 матроса ОСОБА_1 , стрільця – помічника гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що з 15 серпня 2023 року справи та посаду здав і направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №46 від 15.02.2024 матрос ОСОБА_1 , стрілець – помічник гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 17 серпня 2023 року самовільно залишив військову частину, не прибув до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ).
Відповідно до рапорту командира НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 15.02.2024 вх.№6488 встановлено, що 15.02.2024 року стало відомо від стройової частини НОМЕР_1 , згідно отриманого супровідного листа з додатками (від 23.01.2024 вих.№145), який дійшов до військової частини НОМЕР_1 (від 08.02.2024 вх.№438/2/181), що нижчепойменований особовий склад НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 до нового місця служби не прибули, що вважається фактом самовільного залишення частини. Орієнтовне місце перебування – не відомо. На дзвінки не відповідають, а саме, зокрема, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 , №229 від 15.08.2023, матрос ОСОБА_1 15.08.2023 справи та посаду стрільця помічника гранатометника 2 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 здав та був направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_1 ).
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.02.2024 року № 383 "Про призначення службового розслідування за фактом нез`явлення на службу за переведенням матроса ОСОБА_3 , матроса ОСОБА_4 та матроса ОСОБА_1 " призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню частини військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , зокрема, матроса ОСОБА_1 ..
За результатами службового розслідування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.05.2025 №1100 стосовно ОСОБА_1 прийнято наступні рішення: 
За порушення вимог статей 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV матросом ОСОБА_1 , з урахуванням статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, що виразились у неналежному виконанні обов`язків військової служби, та призвело до самовільного залишення військової частини за переведенням в умовах воєнного стану на території України, матроса ОСОБА_1 , після повернення до військової частини НОМЕР_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності згідно пункту «в» статті 48 та статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV накласти дисциплінарне стягнення - «сувора догана» (пункт 4:). 
Начальнику фінансово-економічної служби – головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , відповідно до абзацу 2 пункту 5 розділу ХVI «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, матросу ОСОБА_1 , вважати такою, що виплачена щомісячна премія за серпень місяць 2023 року у повному обсязі. Згідно пункту 10: Начальнику фінансово-економічної служби – головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , відповідно до абзацу 2 пункту 14 розділу ХХХIV «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, додаткову винагороду матросу ОСОБА_1 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, вважати такою, що не виплачувалась за липень місяць 2023 року (пункт 9).
Відповідно до частини 7 статті 8 розділу ІІІ Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та відшкодуванням завданих державі збитків по переплаті щомісячного грошового забезпечення на суму 8386,88 (вісім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 88 копійок, після повернення до військової частини притягнути до матеріальної відповідальності матроса ОСОБА_1 (пункт 13). 
Начальнику фінансово-економічної служби-головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , відповідно до частини 1 статті 13 розділу ІІІ Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», після повернення до військової частини вирахувати з грошового забезпечення матроса ОСОБА_1 суму завданих з його вини державі збитків у розмірі 8386,88 (вісім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 88 копійок та здійснювати стягнення суми завданої шкоди щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків його місячного забезпечення до повного її погашення (пункт 16). 
Начальнику фінансово-економічної служби-головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , відповідно до п.3.18 Інструкції з організації та ведення бухгалтерського обліку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 19.12.2014 №905, внести суму заподіяної шкоди до Книги обліку нестач та Книгу обліку грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 на матроса ОСОБА_1 завданих з його вини державі збитків у розмірі 8386,88 (вісім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 88 копійок (пункт 19). 
Командиру 2 роти морської піхоти НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 організувати роботу щодо направлення матеріалів службового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїв, у зв`язку з формальними ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України в діях матроса ОСОБА_1 (пункт 22). 
Помічнику командира частини з правової роботи-начальнику юридичної служби військової частини НОМЕР_1 відповідно до пункту 1 статті 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ, у випадку не відкриття кримінального провадження за фактом неправомірних дій військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 , що призвело до завдання з його вини державі шкоди на загальну суму 8386,88 (вісім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 88 копійок, організувати претензійно-позовну роботу з метою відшкодування завданої шкоди державі (пункт 27).
Вирішуючи спірні правовідносини, суд вказує про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно ст. 3 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 2019 року № 548-XIV.
Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до ст. 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі”.
Згідно ст. 1 Закону України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Відповідно до ст. 3 ЗУ “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди. Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Згідно ст. 10 ЗУ “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.
Відповідно до ст. 13 ЗУ “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям врегульовано Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 р. № 260 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Згідно п. 15 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення не виплачується (окрім іншого) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 року по справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності саме рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Верховний Суд в постанові від 01.03.2021 року по справі № 180/1735/16-ц зазначив, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №46 від 15.02.2024 матрос ОСОБА_1 , стрілець – помічник гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 17 серпня 2023 року самовільно залишив військову частину, не прибув до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ).
При цьому, актом службового розслідування встановлено, що згідно рапорту командира батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 вх. №30174 від 01.09.2023 матросу ОСОБА_1 премію за серпень 2023 виплачено в повному обсязі.
Під час службового розслідування був виявлений факт переплати матросу ОСОБА_1 , грошового забезпечення на суму 8386,88 (вісім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 88 копійок, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р., №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Згідно довідки-розрахунку щодо переплати грошового забезпечення військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , загальна сума переплати становить 8386,88 (вісім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 88 копійок.
Даних щодо добровільної сплати відповідачем, ОСОБА_1 , грошового забезпечення, отриманого без належної на те правової підстави на дату розгляду справи суду не надано. 
Таким чином, зазначена сума безпідставно отриманого грошового забезпечення у розмірі 8386,88 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь Військової частини НОМЕР_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи те, що позивач, як суб`єкт владних повноважень, під час подання позову поніс лише судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, тому судові витрати з відповідача не стягуються, а підстави для стягнення судового збору відсутні.
Керуючись статтями 9, 12, 139, 242-246, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного залишення військової частини задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 безпідставно виплачені кошти в сумі 8386,88 грн (вісім тисяч триста вісімдесят шість гривень вісімдесят вісім копійок) в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного залишення військової частини з 17.08.2023, що виражається у неприбутті, без поважних причин, до нового місця служби - військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя П.П. Марин