ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/10879/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Головка А.Б., 
за участю: 
секретаря судового засідання – Шулик Н.І., 
представників позивача – Мельниченко О.В., Минця В.І., Касіча А.А.,
представника відповідача – Набока В.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №00048230701 від 18.04.2025 року, №00048240701 від 18.04.2025 року. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що не згоден з висновками акту документальної планової виїзної перевірки № 3337/16-31-07-01-01/39471102 від 14.03.2025 року про заниження податку на прибуток на загальну суму 2464082,00 грн. та податку на додану вартість на загальну суму 708226,00 грн., оскільки спірні господарські операції з ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД" щодо надання транспортних послуг підтверджені первинними бухгалтерським документами, за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують право позивача на формування податкового кредиту. Крім того, позивачем укладені агентські договори з ФОП ОСОБА_1 , відповідно до яких останньою були надані посередницькі послуги щодо укладання позивачем з виробниками сільськогосподарської продукції договорів на придбання сільськогосподарської продукції. Господарські операції позивача у перевіряємий період мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку та в повному обсязі відображені в податковому обліку. Також, зазначав, що позивач правомірно прийняв рішення щодо списання дебіторської заборгованості ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" як безнадійної в жовтні 2022 року, оскільки минув термін позовної давності три роки. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/10879/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. 
08.09.2025 року від Головного управління ДПС у Полтавській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування відзиву зазначав, що за результатами перевірки достовірності визначення показників Звіту про фінансові результати за формою №2-м в порівнянні з даними регістрів бухгалтерського обліку, зокрема даних: головної книги, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 93 "Витрати на збут", встановлено невідповідність задекларованих показників, зокрема: по коду рядка 2180 Звіту про фінансові результати (Ф №2-м) "Інші операційні витрати)" на суму 8 891 441 грн., в т. ч. по періодах: 2018 рік – 387603 грн., 2019 рік – 535844 грн., 2020 рік – 1220275 грн., 2021 рік – 1048877 грн., 2022 рік – 1600312 грн., 9 місяців 2024 року – 4098530 грн., за рахунок безпідставного включення до його складу вартості послуг з пошуку контрагентів (покупців), оприбуткованих від ФОП ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ). В ході перевірки встановлено виплату ТОВ "КС-АГРО" доходів за 157 ознакою ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) на загальну суму 10863,9 тис. грн., яка згідно агентського договору надавала послуги пошуку потенційних контрагентів. Згідно ІКС "Податковий блок" ФОП ОСОБА_1 платник єдиного податку 3 гр., основний вид діяльності: 46.11-дiяльнiсть посередникiв у торгiвлi сiльськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напiвфабрикатами; відомості про об`єкти оподаткування (Форма 20-ОПП) та звіти 1/4ДФ у перевіряємому періоді не подавала. Враховуючи вищевикладене, не має можливості ідентифікувати доцільність користування вищезазначеними послугами, а також визначити реальність їх здійснення та економічну обґрунтованість. Крім того, у штатному розписі ТОВ "КС-АГРО" наявні власні менеджери, у посадові обов`язки яких входить пошук постачальників та потенційних клієнтів. Також, перевіркою не підтверджується фактичне отримання транспортних послуг. Згідно даних бухгалтерського обліку підприємства по Д-ту рахунку 93 "Витрати на збут" за період 2022 – 9 місяців 2024 ТОВ "КС-АГРО" оприбутковано від контрагентів - постачальників вартість транспортних послуг, зокрема: - ТОВ "КАСПІЙ АГРО" (нова назва – ТОВ "ПРОМЕТЕЙ АГРО ТРЕЙД") податковий номер 43200332 транспортні послуги на загальну суму – 1586182 грн.; - ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" (нова назва – ФГ "АГРОСТРОЙ ІНВІСЕТ"), податковий номер 43952163 транспортні послуги на загальну суму – 1954950 грн. Перевіркою встановлено, що ТОВ "КАСПІЙ АГРО" відповідає критеріям ризиковості, а саме згідно рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку ТОВ "КАСПІЙ АГРО" від 07.12.2021 року № 3313 по п.8, а саме: Згідно отриманої інформації від ДПС України: "за результатами проведеного аналізу операцій виявлено ймовірно фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Ймовірно проводить ризикові операції". Згідно ІКС "Податковий блок" станом на дату проведення перевірки: перебуває на обліку 1601.ГУ ДПС у Полтавській області, Полтавська ДПІ, основний вид діяльності: 49.41-вантажний автомобiльний транспорт, стан платника – 0.платник податкiв за основним мiсцем облiку. Остання податкова звітність подана у лютому 2024 року. Згідно 20-ОПП в користуванні ТОВ "КАСПІЙ АГРО" 344 автомобілів при наявності працючих 23 особи. В період взаємовідносин вказані в ТТН водії заробітну плату не отримували, цівільно - правові угоди не укладалися. Згідно даних обліку СГД виплата грошових коштів фізичним особам-підприємцям (ознака доходу 157) не здійснювалась. Крім того, власниками автомобілів згідно номерних знаків, що зазначені в ТТН є фізичні особи, а у відомостях 4-ДФ у ТОВ "КАСПІЙ АГРО" - відсутня (ознака доходу 196). Також, ТОВ "КАСПІЙ АГРО" (податковий номер 43200332) є учасником у кримінальному провадженні внесеному в ЄДР: № 52023000000000596 від 04.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч.4 ст.191 КК України. Також, перевіркою встановлено, що ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" відповідає критеріям ризиковості, а саме згідно: рішеня про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" від 10.07.2024 року № 44867 по п.8, а саме: 11 - накопичення залишкiв нереалiзованих товарiв за вiдсутностi (недостатностi) мiсць для їх зберiгання (власних, орендованих складських примiщень) вiдповiдно до поданої до контролюючих органiв звiтностi; 13 - придбання товарiв (послуг) у платника(iв) податку, щодо якого(их) прийняте рiшення про вiдповiднiсть критерiям ризиковостi платника податку; 14 - постачання товарiв/послуг за рахунок сформованого реєстрацiйного лiмiту у зв`язку з придбанням товарiв, не пов`язаних з господарською дiяльнiстю платника податку; 15 - постачання/придбання товарiв з обмеженим термiном придатностi за вiдсутностi їх реалiзацiї та/або переробки, та/або вiдповiдних засобiв зберiгання, та/або придбання послуг оренди вiдповiдних основних засобiв ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД", податковий номер 43952163. Згідно ІКС "Податковий блок" станом на дату проведення перевірки: перебуває на обліку 1601.ГУ ДПС у Полтавській області, Полтавська ДПІ, основний вид діяльності: 49.41-вантажний автомобiльний транспорт, стан платника – в станi переходу до iншої ДПІ. Остання податкова звітність подана у лютому 2024 року. На момент перевірки не звітується. ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" у лютому 2025 року змінено назву на ФГ "АГРОСТРОЙ ІНВІСЕТ" та змінено керівника Максима Теслю на Вітьмана Олексія. Слід зауважити, що Максим Тесля одночасно був керівником ТОВ "КАСПІЙ АГРО" (нова назва ТОВ "ПРОМЕТЕЙ АГРО ТРЕЙД"). Під час проведення контрольно-перевірочних заходів 17.02.2025 року о 10.30 здійснено вихід на податкову адресу ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД": 36000, Полтавська область, м. Полтава, Шевченківський район, вул. Шевченка, буд. 27. При виході за податковою адресою встановлено відсутність платника податків за юридичною адресою. 17.02.2025 року ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" змінено назву на ФГ "АГРОСТРОЙ ІНВІСЕТ", стан на 30 - в станi переходу до iншої ДПI та змінено юридичну адресу на місто Київ, вул. Дегтярівська, будинок 48, офіс 791. Для встановлення місцезнаходження посадових осіб ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" було здійснено вихід на нову юридичну адресу, але знову встановлено відсутність платника податків за вище вказаною адресою. З метою встановлення місцезнаходження посадових осіб ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" ГУ ДПС у Полтавській області було направлено запит № 2744/5/06-31-07-01-06 від 19.02.2025 року до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та запит №2992/5/16-31-07-01-06 від 24.02.2025 року до Головного управління Національної поліції у м. Києві. Головне управління Національної поліції у м. Києві листом №72997/2025 від 28.02.2025 року (вх. №4989/5/16-31/СЕВ від 03.03.2025 року) повідомлено, що під час перевірки з виходом за податковою адресою ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" нова назва ФГ "АГРОСТРОЙ ІНВІСЕТ", податкова адреса яких: Київ, вул. Дегтярівська, будинок 48, офіс 791, посадових або довірених осіб вказаного ФГ, самого ФГ не виявлено. Встановити фактичне їх місцезнаходження не виявилось можливим. Згідно 20-ОПП в користуванні 47 автомобілів при наявності працюючих 8 осіб. Враховуючи викладене, відсутність у СГД об`єктивно необхідних умов для реального здійснення задокументованих господарських операцій, що свідчить про формування податкового кредиту та витрат третім особам. До перевірки надано договір оренди ТЗ з екіпажем ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" з ФОП ОСОБА_2 та паспорти на автомобілі, але ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" згідно поданих звітів 4-ДФ не декларує ознаку доходу 157 по взаємовідносинам ФОП ОСОБА_2 . В період взаємовідносин вказані в ТТН водії заробітну плату не отримували, цівільно - правові угоди не укладалися. Згідно даних обліку СГД виплата грошових коштів фізичним особам-підприємцям (ознака доходу 157) не здійснювалась. Також, ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" (податковий номер 43952163) є учасником у кримінальному провадженні внесеному в ЄДР: № 72023101200000028 від 02.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою ч. 3 ст. 212 КК України. Крім того, в ході перевірки встановлено, що у ТОВ "КС - АГРО" по рахунку 3771 "Розрахунки з іншими дебіторами (в національній валюті)" станом на 31.12.2018 року обліковується дебіторська заборгованість у розмірі 1 095 815,67 грн. по взаємовідносинам з ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів". Дану дебіторську заборгованість було списано наказом по ТОВ "КС – АГРО" від 03.10.2022 року № 03/10/2022, як безнадійну заборгованість строк позовної давності за якою минув. На підставі наказу дану заборгованість віднесено до складу рах. 944 "Сумнівні та безнадійні борги" (Дт 944 – Кт 3771) у розмірі 1 095 815,67 грн. і, в подальшому, списано до фінансового результату. Проте, ТОВ "КС – АГРО" резерв сумнівних боргів не було створено, тому сума витрат від списання дебіторської заборгованість по взаємовідносинам з ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" вважається списаною понад суми резерву сумнівних боргів у розмірі 1095816 грн., у т.ч. 2022 рік - 1 095 816 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, а представник відповідача проти позову заперечував з підстав, зазначених у заявах по суті справи.
Заслухавши вступне слово учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" зареєстроване як юридична особа (код 39471102) та є платником податку на додану вартість.
У період з 17.02.2025 року по 28.02.2025 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" з питань податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за результатами якої складений акт № 3337/16-31-07-01-01/39471102 від 14.03.2025 року.
Перевіркою встановлено порушення:
1. п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139, пп.140.5.11 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України, п.8, п. 10 НП(С)БО 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 № 237, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 464 082 грн., в т.ч. за 2018 рік - 69769 грн., за 2019 рік - 96452 грн., за 2020 рік - 219650 грн., за 2021 рік - 192582 грн., за 2022 рік - 556863 грн., за 2023 рік - 239140 грн., три квартали 2024 року - 1089626 грн.
2. п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 708226 грн., в т.ч. за січень 2022 року - 10775 грн., за лютий 2022 року – 64933 грн., за січень 2024 року – 465953 грн., за травень 2024 року – 166565 грн.
18.04.2025 року на підставі акту перевірки № 3337/16-31-07-01-01/39471102 від 14.03.2025 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
- № 00048230701 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 2 952 931,25 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 2464082 грн., за штрафними санкціями в сумі 488849,25 грн.;
- № 00048240701 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 885282,50 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 708226 грн., за штрафними санкціями в сумі 177056,50 грн.
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14.1 ПК України визначено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Згідно з пп. 14.1.179, 14.1.181. п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до підпункту б) пункту 185.1. статті 185 розділу V ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.2. статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За змістом пункту 198.6. статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Водночас пунктом 201.1. статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
В силу положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За приписами пункту 200.1. статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 200.4. статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У свою чергу статтею 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі – Закон № 996-XIV) передбачено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на таких принципах: превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
За приписами частин 1, 2 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:
назву документа (форми);
дату складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Щодо визначення позивачу податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 637 404,00 грн. та з податку на додану вартість в сумі 708 226, 00 грн. по операціям позивача з ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД", суд зазначає наступне. 
Зі змісту акту перевірки слідує, що відповідачем встановлено заниження грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням в сумі 708 226 грн. та з податку на прибуток за податковим зобов`язанням в сумі 637 404 грн.
Вказані висновки ґрунтуються на доводах відповідача щодо нереальності господарських операцій з ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД" щодо надання транспортних послуг.
Із матеріалів справи судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" (Замовник) було укладено ряд договорів на перевезення з ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД" (Перевізник) № 11/01 від 11.01.2022 року, № 02/01/1 від 02.01.2024 року.
За умовами договорів Перевізник зобов`язується надати Замовнику транспортні послуги (послуги з перевезення вантажів) пристосованими для перевезення замовленого для перевезення вантажу транспортними засобами (автомобілями) в період дії договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Перевізнику зазначені вище послуги на умовах договору. 
Згідно пояснень представника позивача під час надання послуг для перевезень використовувались автомобілі, отримані в користування разом з екіпажем по договору суборенди транспортного засобу з екіпажем № К-81 від 01.09.2023 року від ФОП ОСОБА_2 (2210400775).
По факту наданих послуг складались акти надання послуг від ТОВ "КАСПІЙ АГРО" за 2022 рік: № 9 від 13.01.2022 року, № 10 від 14.01.2022 року, № 12 від 14.01.2022 року, № 13 від 15.01.2022 року, № 14 від 17.01.2022 року, № 15 від 17.01.2022 року, № 16 від 14.01.2022 року, № 17 від 17.01.2022 року, № 33 від 20.01.2022 року, № 78 від 23.01.2022 року, № 79 від 25.01.2022 року, № 80 від 28.01.2022 року, № 120 від 02.02.2022 року. 
Відповідно до інформації, зазначеної в ТТН та актах надання послуг, продукція, яку перевозив перевізник ТОВ "КАСПІЙ АГРО", придбавалась у наступних підприємств (місце завантаження): 
- ТОВ "Агрофірма Петропавлівка", договір поставки № 13/01/2 від 13.01.2022 року на загальну кількість 47 т.; відповідно до ТТН перевезено 46,195т;
- СФГ "Перлина", договір № 13/01 від 13.01.2022 року на загальну кількість 300 т (+-10%) – кукурудза; відповідно до ТТН перевезено 318,04 т;
- СФГ Ізотов, договір поставки № 14/01/1 від 14.01.2022 року на загальну кількість 120 (+-10%) – пшениця; відповідно до ТТН перевезено частково – 50,72т;
- СФГ "Агро-Стиль", договір поставки № 20/01/2 від 30.01.2022 року на загальну кількість 751 т; відповідно до ТТН перевезено 230,66 т.
Продукція реалізовувалась на адресу наступних підприємств: - ТОВ "Інтерстар Україна", по договору поставки № ІСП – 14260 від 13.01.2022 року, договору поставки №ІПС-1416 від 20.01.2022 року, договору поставки № ІСП-14360, договору поставки № ІСП – 14385 від 28.01.2022 року перевезено 364,235 т; - ТОВ "КОФКО АГІ РЕСОРСІЗ Україна" по договору поставки № 46441 від 20.01.2022 року, перевезено 230,66т; - ТОВ СП "Нібулон" - по договору поставки № 3472/2021 від 23.06.2021 року перевезено – 50,72т.
По факту наданих послуг складались акти надання послуг від ТОВ "КАСПІЙ АГРО" за 2023 рік: акт № 596 від 13.11.2023 року, № 660 від 28.11.2023 року, акт № 667 від 02.12.2023 року, акт № 691 від 06.12.2023 року, акт № 692 від 11.12.2023 року, акт № 721 від 14.12.2023 року, акт № 738 від 18.12.2023 року, акт № 735 від 14.12.2023 року, акт № 823 від 23.12.2023 року, № 824 від 25.12.2023 року, № 825 від 25.12.2023 року, № 853 від 27.12.2023 року.
Відповідно до інформації, зазначеної в ТТН та актах надання послуг, продукція, яку перевозив перевізник ТОВ "КАСПІЙ АГРО", придбавалась у наступних підприємств (місце завантаження):
- ДП "Дослідне господарство «Степне" Інституту свинарства і агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України» (місце завантаження Полтавська обл., Полтавський р-н., с. Степне) - договір поставки № 07/11 від 07.11.2023 року;
- ФГ "Громала" (місце завантаження - Полтавська обл., Кобеляцький р-н., с. Жуки) по договору поставки № 21/11 від 21.11.2023 року;
- ПП "Довжик" (місце завантаження - Сумська обл., Охтирський р-н., с. Веселий Гай) по договору поставки № 01/12-1 від 01.12.2023 року; 
- ФГ "Лунки" (місце завантаження - Полтавська обл., Кременчуцький р-н., с. Трудовик) – по договору поставки № 11/12/2 від 11.12.2023 року; 
- ТОВ СТОВ "Обрій" (місце завантаження - Полтавська обл. с. Шевченкове) по договору поставки № 14/12 від 14.12.2023 року; 
- ФГ "Грига" (місце завантаження - Полтавська обл., Полтавський р-н., с. Василівка) по договору поставки № 20/12/1 від 20.12.2023 року; 
- ФГ "Козубівське" (місце завантаження - Полтавська обл., Н. Санжарський р-н., с. Попове) по договору поставки № 22/12/2 від 22.12.2023 року.
Продукція реалізовувалась на адресу наступних підприємств: 
- ТОВ СП "Нібулон" (місце розвантаження - Одеська обл., м. Ізмаїл) по договору поставки № 60/2023 від 28.07.2023 року; - ТОВ "Преміум індастрі груп" (місце розвантаження - Одеська обл., м. Одеса, вул. Хлібна гавань, 4 б) по договору поставки №2411/КУ 2023-02 від 24.11.2023 року; - ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" (місце розвантаження - Одеська обл., Лиманський р-н, смт Нові Біляри, вул. Морська 1 б корп. А) по договору поставки № К2311-0837 від 28.11.2023 року; по договору поставки № К2312-0397 від 14.12.2023 року; - ТОВ "АТ Каргіл" (місце розвантаження - Одеська обл., Лиманський р-н., с. Візирка, вул. Морська 1) по договору поставки № 2100321697 від 12.12.2023 року; договору поставки № 2100322899 від 22.12.2023 року.
По факту наданих послуг складались акти здачі приймання робіт (надання послуг) від ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД" за 2024 рік: № 6 від 03.01.2024 року, № 17 від 13.01.2024 року, № 18 від 17.01.2024 року, № 20 від 15.01.2024 року, № 40 від 11.01.2024 року, № 47 від 20.01.2024 року, № 61 від 24.01.2024 року, № 85 від 01.02.2024 року, № 89 від 05.02.2024 року, № 187 від 09.02.2024 року, № 228 від 13.02.2024 року, № 230 від 16.02.2024 року, № 371 від 01.04.2024 року, № 420 від 03.04.2024 року, № 421 від 17.04.2024 року, № 423 від 01.04.2024 року, № 424 від 13.04.2024 року, № 472 від 03.05.2024 року, № 473 від 01.05.2024 року, № 499 від 07.05.2024 року, № 538 від 09.05.2024 року, № 7 від 05.01.2024 року, № 10 від 08.01.2024 року, № 15 від 07.01.2024 року, № 11 від 09.01.2024 року, № 16 від 12.01.2024 року.
Відповідно до інформації, зазначеної в ТТН та актах надання послуг, продукція, яку перевозив перевізник ФГ "ФАРТ-ВІЗАРД", придбавалась у наступних підприємств (місце завантаження):
- ФГ "Лузіря" - договір поставки № 25/01/1 від 25.01.2024 року – місце завантаження Полтавська обл., Новосанжарський р-н., с. Дмитренки;
- СК "Батьківщина" - договір поставки № 06/02/2 – місце завантаження – Полтавська обл., Полтавський р-н., мст. Котельва;
- ПСП "ХТЗ" - договір поставки № 26/03 від 26.03.2024 року – місце завантаження – Полтавська обл., смт. Чутово, вул. Шевченка, буд. 40;
- ТОВ "Красноградське джерело" - договір поставки № 15/04 від 15.04.2024 року – місце завантаження – Харківська обл., Красноградський р-н., с. Берестовенька;
- ТОВ "Агротехсервіс" - договір поставки № 05/04 від 05.04.2024 року – місце завантаження – Полтавська обл., Решетилівський р-н. м. Решетилівка;
- ПП "Ім. Калашника" - договір поставки № 29/04 від 29.04.2024 року – місце завантаження – Полтавська обл., Полтавський р-н., село Клименки;
- ФГ "Діана" - договір поставки № 01/05/1 від 01.05.2024 року – місце завантаження – Полтавська обл., Чутівський р-н., с. Степанівка;
- ТОВ СТОВ "Обрій" - договір поставки № 02/05 від 02.05.2024 року – місце завантаження – Полтавська обл.. Полтавський р-н., с. Шевченкове;
- ПАОП "Промінь" - договір поставки № 07/05 від 07.05.2024 р. – місце завантаження – Харківська обл., Красноградський р-н., с. Кобзівка; 
- ФГ "Новатор – Агро" - договір поставки № 19/12/2 від 19.12.2023 року – місце завантаження – Полтавська обл., Кобеляцький р-н., с. Бутенки;
- СВК "Перемога" - договір поставки № 10/01 від 10.01.2024 року – місце завантаження – Полтавська обл., Хорольський р-н., с. Вергуни;
- ТОВ "Агрофірма "Перше травня" - договір поставки № 11/01/3 від 11.01.2024 року – місце поставки – Полтавська обл., Новосанжарський р-н., с. Кунцеве;
- ДПСГ "Степне" - договір поставки № 22/01/1 від 22.01.2024 року – місце завантаження – Полтавська обл., Полтавський р-н., с. Степне;
- ДП "Чутове" договір поставки № 03/01 від 03.01.2024 року.
Продукція реалізовувалась на адресу наступних підприємств: - ТОВ "Зелена долина полісся" - договір поставки № ТК – 1201 від 12.01.2024 року – місце розвантаження - Одеська обл., Лиманський р-н., смт. Нові Бідяри; - ТОВ "АТ Каргіл" - договір поставки №2100324942 від 22.01.2024 року – місце розвантаження - Одеська обл., Лиманський р-н., с. Візирка; - ТОВ "ОССОЙО" - договір поставки № 21-П від 11.01.2024 – місце розвантаження - Одеський морський торгівельний порт.
На підтвердження виконання умов договорів позивач надав суду копії договорів, податкових накладних, товарно - транспортних накладних, актів надання послуг. 
Розрахунок ТОВ "КС-АГРО" з ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД" проводився в безготівковій формі.
Суми ПДВ за податковими накладними включені позивачем до складу податкового кредиту звітних періодів.
Зауваження відповідача щодо змісту та форми товарно - транспортних накладних, актів надання послуг та податкових накладних в акті перевірки відсутні.
Також, контролюючим органом не спростовано того, що на момент складення згаданих вище податкових накладних контрагенти позивача мали статус платників податку на додану вартість та були зареєстрованими як юридичні особи у встановленому законодавством порядку.
Надані первинні документи підтверджують факт придбання позивачем у ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД" транспортних послуг та є підставою для віднесення спірних сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідного періоду.
Враховуючи викладені обставини, з наданих позивачем первинних документів встановлено, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів, свідчить про наявність господарських цілей при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку.
Таким чином, на підставі наведених доказів, суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства, що підтверджує наявність руху його активів.
Контрагенти позивача під час здійснення господарської операції та складення первинних документів були зареєстровані як юридичні особи, на момент проведення фінансово-господарських операцій були платниками податків, а тому мали право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.
Крім того, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження його за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальником правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.
Зважаючи на підтвердження позивачем фактів отримання товарів, їх оприбуткування та використання у власній господарській діяльності, суд вважає доведеною реальність спірних господарських операцій.
Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об`єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Суд зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.
При цьому суд відмічає, що обов`язок контролю за правильністю нарахування та сплати податків покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальником товарів (послуг) по ланцюгу.
Аналізуючи доводи податкового органу щодо відсутності у контрагентів позивача, на думку податкового органу, необхідної кількості штатних та найманих працівників та власного та/або орендованого спеціального обладнання та техніки для виконання такого роду поставок, суд враховує, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. Відсутність у контрагента добросовісного платника податку, яким є позивач, матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (замовником).
Суд зазначає, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов`язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновок фіскального органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства по операціям позивача з контрагентами ТОВ "КАСПІЙ АГРО", ФГ "ФАРТ - ВІЗАРД" здійснено при помилковому розумінні норм діючого законодавства України та фактичних обставин справи.
Щодо визначення позивачу податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 1600459 грн. по операціям позивача з ФОП ОСОБА_1 , суд зазначає наступне. 
Також, судом встановлено, що в періоді, який охоплювався перевіркою, між ТОВ "КС-АГРО" як замовником та ФОП ОСОБА_1 як виконавцем укладено низку договорів з комерційним агентом про надання агентських послуг.
Згідно наданих первинних документів ФОП ОСОБА_1 надавала послуги ТОВ "КС-АГРО" по здійсненню пошуку потенційних контрагентів - продавців та укладенню договорів на придбання сільськогосподарської продукції з іншими контрагентами. 
Сума винагороди вираховувалась як процентне відношення від загального об`єму сільськогосподарської продукції, яка була придбана в результаті наданих послуг ФОП ОСОБА_1 .
На підтвердження факту отриманих послуг позивачем надані: - аналіз виробників сільськогосподарської продукції; - звіти агента ФОП ОСОБА_1 ; - акти прийому - передачі наданих послуг; фінансово - економічний аналіз наданих послуг за звітні періоди.
Відповідно до вимог статті 296 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ГК України) агентські відносини виникають у разі: надання суб`єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій.
Згідно зі статті 295 "Агентська діяльність" ГК України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє.
Комерційним агентом може бути суб`єкт господарювання (громадянин або юридична особа), який за повноваженням, основаним на агентському договорі, здійснює комерційне посередництво. Не є комерційними агентами підприємці, що діють хоча і в чужих інтересах, але від власного імені. Комерційний агент не може укладати угоди від імені того, кого він представляє, стосовно себе особисто.
Відповідно до статті 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок.
Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.
Договором повинна бути передбачена умова щодо території, в межах якої комерційний агент здійснює діяльність, визначену угодою сторін. У разі якщо територію дії агента в договорі не визначено, вважається, що агент діє в межах території України.
Агентський договір укладається в письмовій формі. У договорі має бути визначено форму підтвердження повноважень (представництва) комерційного агента.
Отже, агентський договір є різновидом договору послуг. Тому первинним бухгалтерським документом вважатиметься акт наданих агентських послуг, в якому має бути розкритий зміст та ідентифіковані особи, які їх фактично надали.
Таким чином, агентські послуги належать до безтоварних операцій, а тому для формування податкового обліку за операціями з отримання таких послуг необхідною умовою, яка надає таке право суб`єкту господарювання є доведення безпосереднього зв`язку таких операцій з господарською діяльністю платника податків та підтвердження їх (операцій) належними первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, які б засвідчували факт здійснення господарської операції.
У свою чергу, за правилами п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника та інших учасників у сфері економіки, у зв`язку з чим презюмується економічна виправданість дій платника, спрямованих на одержання податкової вигоди, та достовірність відомостей його податкової та бухгалтерської звітності.
Суд зазначає, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність, це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пояснюючи економічну доцільність укладення договорів з ФОП ОСОБА_1 представник позивача зазначав, що відповідно до умов договорів ФОП ОСОБА_1 повинна була вести постійний моніторинг виробників сільськогосподарської продукції по всій Полтавській області в розрізі культур, посівних площ, вести переговори з метою укладення договорів на придбання сільськогосподарської продукції позивачем. Результатом співпраці ТОВ "КС-АГРО" з ФОП ОСОБА_1 , позивачем, за рекомендаціями агента, були укладені відповідні угоди на придбання сільськогосподарської продукції у товаровиробників.
Також зазначав, що співпраця з ФОП ОСОБА_1 мала суттєвий вплив на формування фінансового результату позивача. Частка придбаної сільськогосподарської продукції від виробників за сприяння ФОП ОСОБА_3 з 2018 року по 2024 рік зросла від 34 до 86 %, а валовий прибуток з 2018 по 9 місяців 2024 року зріс з 76 230 млн грн. до 229 130 млн грн. При цьому, у складі інших витрат (р. 2180 звіту про фін. результат) витрати на винагороду ФОП ОСОБА_1 склали від 5,7 до 10,6 % у різні періоди.
Також, представник позивача акцентував увагу суду, що ФОП ОСОБА_1 з суми отриманої винагороди від позивача сплатила до бюджету єдиний податок в розмірі 5 % та військовий збір. В сумі за період, який відповідач ставить під сумнів дану господарську операцію, це становить 445 тисяч грн. єдиного податку та 48 тисяч грн. військового збору, які податковий орган не визнав незаконними.
Суд зазначає, що висновок контролюючого органу про недоведеність економічної доцільності зазначених витрат має підтверджуватися належними, достатніми та допустимими доказами і не може ґрунтується на припущеннях.
Як слідує з акту перевірки відповідач не досліджував економічну обґрунтованість наданих послуг ФОП ОСОБА_1 з урахуванням звітів про фінансові результати та не взяв до уваги доводи позивача, які були викладені в запереченні на акт перевірки, а саме, що за період 2018 року - 9 місяців 2024 року дохід від оподаткування зріс від 203,7 тис. грн. до 2 283,4 тис. грн., тобто в 11,2 разів. 
При цьому, в самому акті перевірки зазначено, що запити в ході проведення документальної планової виїзної перевірки та результатів проведених перевірок контрагентів щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з такими контрагентами не направлялась. При перевірці використовувались лише дані Єдиного державного реєстру податкових накладних, ІКС "Податковий блок", а також інша наявна податкова інформація.
Аналіз наданих позивачем документів та пояснень по господарським операціям з ФОП ОСОБА_1 свідчить про відсутність у них дефекту форми, змісту або походження, які у силу частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", спричинили б втрату такими документами юридичної сили.
Так, в актах прийому - передачі наданих послуг вказано з яким підприємством укладені угоди, кількість і назва с/г культури, комісійна винагорода за 1 тону. 
При цьому суд звертає увагу на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 22.11.2021 року у справі № 0670/2176/11 про те, що формальні недоліки у первинних документах, а також недоліки, зумовлені дефектами правого статусу особи, що їх видала, мають розцінюватися у сукупності з іншими обставинами. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. У свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов`язань суб`єкта господарювання, а не повноваженнями осіб зі складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції.
За наведених обставин, суд не погоджується з висновком Головного управління ДПС у Полтавській області про невідповідність задекларованих показників з податку на прибуток ТОВ "КС - АГРО" по операціям з ФОП ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування, не довів правомірності власних рішень у вказаній частині, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог у вказаній частині.
Щодо визначення позивачу податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 226219 грн. внаслідок не відображення в додатку РІ (на збільшення фінансового результату) резерву сумнівних боргів та суму витрат від визнаних штрафів, суд зазначає наступне. 
В ході перевірки встановлено, що у ТОВ "КС - АГРО" по рахунку 3771 "Розрахунки з іншими дебіторами (в національній валюті)" станом на 31.12.2018 року обліковується дебіторська заборгованість у розмірі 1 095 815,67 грн. по взаємовідносинам з ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів". 
Дану дебіторську заборгованість було списано наказом по ТОВ "КС – АГРО" від 03.10.2022 року № 03/10/2022, як безнадійну заборгованість строк позовної давності за якою минув. На підставі наказу дану заборгованість віднесено до складу рах. 944 "Сумнівні та безнадійні борги" (Дт 944 – Кт 3771) у розмірі 1 095 815,67 грн. і, в подальшому, списано до фінансового результату. 
Відповідно до пп. 139.2.1 ст. 139 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується:
на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів або понад резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів).
Згідно з пп.139.2.2 ст. 139 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується:
на суму коригування (зменшення) резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числі за рахунок створеного резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 44.2 статті 42 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з пунктом 4 Положення (Стандарт) Бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 08.10.1999 № 237, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.1999 за № 725/4018 (далі - П(С)БО №10), безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності.
Дебіторська заборгованість - сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату.
Поточна дебіторська заборгованість - сума дебіторської заборгованості, яка виникає в ході нормального операційного циклу або буде погашена протягом дванадцяти місяців з дати балансу.
Сумнівний борг - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує невпевненість її погашення боржником.
Відповідно до пункту 7 П(С)БО №10 поточна дебіторська заборгованість, яка є фінансовим активом (крім придбаної заборгованості та заборгованості, призначеної для продажу), включається до підсумку балансу за чистою реалізаційною вартістю. Для визначення чистої реалізаційної вартості на дату балансу обчислюється величина резерву сумнівних боргів.
Пунктами 10, 11 П(С)БО №10 передбачено, що нарахування суми резерву сумнівних боргів за звітний період відображається у звіті про фінансові результати у складі інших операційних витрат. Виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів безнадійна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги списується з активів на інші операційні витрати. Сума відшкодування раніше списаної безнадійної дебіторської заборгованості включається до складу інших операційних доходів. Поточна дебіторська заборгованість, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, у разі визнання її безнадійною списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат.
За змістом цих норм величина резерву сумнівної заборгованості визначається виходячи з поточної дебіторської заборгованості. При цьому, сумнівність заборгованості в обов`язковому порядку визначається підприємством по факту закінчення строку виконання зобов`язання. Підприємство самостійно встановлює коефіцієнт сумнівності, виходячи з фактичної суми безнадійної дебіторської заборгованості за попередні звітні періоди.
Величина резерву сумнівних боргів за приписами пункту 8 П(С)БО №10 визначається за одним із методів: застосування абсолютної суми сумнівної заборгованості; застосування коефіцієнта сумнівності.
Верховний Суд у постанові від 02.11.2020 року у справі №520/528/19 дійшов наступних висновків "За змістом вищенаведених норм П(С)БО №10 до резерву сумнівної заборгованості включається поточна дебіторська заборгованість, щодо якої є сумніви у її виплаті, що однак не стосуються безнадійної заборгованості, щодо якої відсутні сумніви про її повернення. Посилання судів на те, що підприємство на власний розсуд вирішує питання формування в бухгалтерському обліку підприємства резерву сумнівних боргів суперечить вимогам П(С)БО №10. При цьому, передбачена у ньому можливість списання поточної дебіторської заборгованості, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, стосується заборгованості, яка не є грошовою (наприклад, перераховані аванси або неотримані товари (роботи, послуги), оскільки в такому випадку заборгованість є товарною). Виключно на заборгованість, яка не є грошовою, резерв сумнівних боргів не створюється".
Як слідує з матеріалів справи, ТОВ "КС – АГРО" резерв сумнівних боргів не було створено, тому сума витрат від списання дебіторської заборгованість по взаємовідносинам з ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" вважається списаною понад суми резерву сумнівних боргів у розмірі 1095816 грн., у т.ч. 2022 рік - 1 095 816 грн.
Отже, відповідно до пп. 139.2.1 ст. 139 ПК України позивач був зобов`язаний збільшити фінансовий результат до оподаткування на суми витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів в сумі 1 095 816 грн. за 2022 рік.
За таких обставин, позовні вимоги в цій частині необґрунтовані та задоволенню не підлягають. 
Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" підлягають задоволенню частково.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" (вул. Чураївни, 2в, оф.5, м. Полтава, 36004; код ЄДРПОУ 39471102) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000; код ЄДРПОУ 44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити частково.
Визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №00048230701 від 18.04.2025 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковим зобов`язанням в сумі 2 237 863,00 грн., за штрафними санкціями в сумі 433 240,73 грн.
Визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №00048240701 від 18.04.2025 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КС-АГРО" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 22 445,96 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено 16 лютого 2026 року.

Головуючий суддя	 	А.Б. Головко