Справа № 344/3907/26 
Провадження № 2-а/344/58/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого – судді Татарінової О.А.,
секретаря Гарасимів А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,- 

В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) як військовозобов`язаний. При тому у додатку Резерв + відображено також те, що він є особою з інвалідністю 3 групи.
Зокрема, згідно витягу з рішення експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи від 03.03.2025 № 25625\180 В ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи.
Згідно довідки про доходи від 19.02.2026 ОСОБА_1 отримує пенсію по
інвалідності.
17.02.2026 до ОСОБА_1 зателефонували з ІНФОРМАЦІЯ_3 та запропонували прийти до них для наче б то оформлення зняття його з обліку як особи з інвалідністю. 
Того ж дня ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_1 . Однак замість обіцяного йому зняття з обліку т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено відносно нього постанову №R363956 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно вказаної постанови: «за результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені у повістці (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП» цією ж постановою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 грн.
Позивач ОСОБА_1 зазначає, що жодних повісток про виклик з ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримував. Його також не викликали телефонним зв`язком. ОСОБА_1 викликали до ІНФОРМАЦІЯ_3 саме 17.02.2026, коли він одразу і прибув, та відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
За викладених вище обставин, вважає, що вказана постанова є протиправною та винесеною із порушенням процесуальних норм, без правових підстав, що призвело до порушення прав Позивача, та стало причиною для звернення до суду за захистом та відновленням його порушених прав.
Постанова т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №R363956 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 не містить часу вчинення правопорушення, зокрема коли саме (дата та час) повинен був з`явитись військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто день коли ним не вчинені дії, які він повинен був вчинити, що складають порушення певних правил, день виявлення цього порушення. Крім того, зазначена у постанові суть правопорушення «порушення правил військового обліку» не узгоджується з диспозицією ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Постанова фактично не містить жодного посилання на конкретне порушення саме цих норм, що робить його зміст таким, що не відповідає вимогам закону. 
Протокол, на підставі якого відносно ОСОБА_1 винесено постанову про адміністративне правопорушення, позивач не отримував, та навіть не ознайомлювався з ним.
Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено постанову, проте постанова відносно ОСОБА_1 не містить жодного посилання на порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а тому винесена із грубим порушенням вимог ст.283 КУпАП.
Відсутність у постанові про адміністративне правопорушення відомостей про дату та час вчинення правопорушення свідчить про її неповноту та невідповідність вимогам статті 283 КУпАП. Більше того в спірній постанові, абсолютно не зазначено опис обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що установлені при розгляді справи, а вказані обставини є суттєвими при визначенні наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні.
Разом з тим, притягуючи до адміністративної відповідальності позивача посадова особа відповідача не встановила наявність складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, отже постанова про накладення адміністративного стягнення не містить об`єктивної сторони зазначеного правопорушення щодо порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідальність за порушення правил військового обліку встановлена статтею 210 КУпАП.
Жодних належних відомостей, які б підтверджували відомості про отримання повістки або поштове повідомлення із відміткою про відмову отримати поштове відправлення чи про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 у відповідача немає, адже Позивач проживає за адресою, що значиться у його електронному військово-обліковому документі: АДРЕСА_2 , тож якби повістка була йому направлена поштовим зв`язком, він її отримав би.
З викладеного вище вбачається, що позивач не був належним чином повідомлений про виклик, як того вимагає п.41 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №559.
Враховуючи наведене просить суд постанову від 17.02.2026 №R363956 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити. Сплачений Позивачем судовий збір стягнути з Відповідача.
16.03.2026 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи військовозобов`язаним, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не оформив у встановленому Постановою КМУ від 16.05.2024 р. порядку відстрочку від призову.
При цьому, обов`язок щодо офрмлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації покладено на військовозобов`язаного. Зазначене узгоджується з практикою Верховного Суду України. Згідно з постановою Верховного Суду від 18 січня 2024 року (справа № 280/6033/22), право на відстрочку реалізується через активні дії особи — подання заяви та документів до ТЦК та СП, або, з листопада 2025 року, через ЦНАП чи застосунок «Резерв+». Враховуючи зазначене,з метою уточнення відомостей щодо відстрчоки від призову на військову службу під час мобілізації Позивач за повісткою № 5945065, сформованою в ЄДРПВР та надісланою шляхом централізованого друку (м. Київ), оповіщений про необхідність прибуття до ТЦК та СП 10.01.2026 р. о 09:00 год. Для уточнення даних. Позивач стверджує, що не отримував повістку № 5945065. Однак, Відповідачем було дотримано процедуру оповіщення, передбачену Постановою КМУ від 16.05.2024 р. № 560. Згідно з матеріалами справи, повістку було надіслано 17.12.2025 р. рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення (номер ШКІ: R067058298481) на адресу реєстрації Позивача. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Обов`язок громадянина з`явитися за викликом (повісткою) закріплений у ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Факт неприбуття Позивача 10.01.2026 р. за повісткою є підтвердженим і становить закінчений склад правопорушення. Наявність у Позивача ІІІ групи інвалідності не звільняє його від обов`язку з`являтися за викликом для уточнення облікових даних.
Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. 17.02.2026 р. військовозобов`язаним ОСОБА_1 подано заяву за змістом якої, будучи ознайомленим зі своїми правами та обов`язками, розуміючи суть скоєного правопорушення, зазначив що не оспорює допущене правопорушення та прийняте рішення щодо мене, згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. Оскільки Відповідач подав заяву в порядку, визначеному ст. 279-9 КУпАП та на момент винесення постанови не оспорював адміністративне правопорушення, складення протоколу чинним законодавством не передбачено.
Відповідно до ст. 279-9 КУпАП у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України визначають розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, подала зазначену у цій статті заяву через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, копія постанови по справі може бути направлена їй засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або в її електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Оскільки Позивачем було подано 17.02.2026 р. заву про не оспорення допущеного порушення та прийнятого рішення щодо нього, згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності, постанова винесена в порядку та у спосіб визначений ст. 279-9 КУпАП. При цьому, у відповідності до ст. 251 КУпАП обставини та вина військовозобов`язаного повністю доведені наявними в ЄДРПВР доказами. Постанову було винесено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП. Зміст постанови та визначення окремих процесуальних строків здійснюється системою ЄДРПВР автоматично за встановленим алгоритмом роботи програми та редагуванню не підлягає. Враховуючи наведене, просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 про скасування постанови № R363956 від 17.02.2026 р. у повному обсязі
Позивач та його представник- адвокат Марчук С.В. в судовому засіданні позов підтримали та просив суд його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилась.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписами статті 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм інших нормативно-правових актів у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, оборони України та про військовий обов`язок та військову службу.
Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час розгляду судом справи.
Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року постановлено про проведення загальної мобілізації, яка триває на час розгляду справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Частиною другою статті 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
З копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, номер витягу 256/25/180/В від 03.03.2025 року, номер рішення 256/25/180/Р вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз: В20. Супутні діагнози: І87.0 – посттромботичний синдром, Н35.0 – фонова ретинопатія та ретинальні судинні зміни, L21.9 – cеборейний дерматит, неуточнений; F11.2; K86.1 - Інший хронічний панкреатит; K74.6 - Інший та неуточнений цироз печінки. Дата повторного оцінювання 01.03.2027 року. Причина інвалідності – загальне захворювання. 
Із п.17.1.1. Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, номер витягу 256/25/180/В від 03.03.2025 року прийнято рішення про встановлення інвалідності. 
Як вбачається з п.17.1.5 та п.17.1.6. зазначеного витягу позивачу 01.03.2025 року встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с.20-23).
17.02.2026 року т.в.о. начальника Гаркін С.Г. винесено постанову №R363956 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, з якої встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000,00 грн. (а.с.24-25). 
З копії витягу із електронного кабінету призовників, військовозобов`язаних та резервістів, мобільного додатку Резерв +, сформованного 19.02.2026 року та дійсним до 19.02.2027 року вбачається, що 22.07.2024 року ОСОБА_1 уточнено дані та зазначено про наявність 3-ї групи інвалідності, внаслідок загального захворювання до 01.03.2027 року (а.с.27). 
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни, зокрема, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560.
Пунктом 21 Порядку передбачено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки),проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до п. 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.
Пунктом 41 Порядку встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач викликався у відповідності до пункту 6 Порядку № 560 у зв`язку з здійснюваними мобілізаційними заходами, а саме для перевірки підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення.
Виклик позивача було здійснено за місцем його проживання, що підтверджено копією паспорта та даними з мобільному додатку Резерв+.
Згідно трекінгу Укрпошти повістка була направлена за адресою місця проживання позивача та повернута відправнику у зв`язку з відсутністю одержувача за вказаною адресою.
Доказів поважності причини неприбуття позивачем не надано.
За приписами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).
Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. 
17.02.2026 р. ОСОБА_1 подав заяву за змістом якої, будучи ознайомленим зі своїми правами та обов`язками, розуміючи суть скоєного правопорушення, зазначив що не оспорює допущене правопорушення та прийняте рішення щодо нього, згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Відповідно до ст. 279-9 КУпАП у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. 
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Оскільки 17.02.2026 р. позивач подав заяву щодо згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності, постанова винесена в порядку передбаченому ст. 279-9 КУпАП. 
При цьому, суд вважає доведеним, що у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами є копія повістки № 5945065 від 17.12.2025 р., копія опису вкладення до рекомендованого листа від 17.12.2025 р., результат перевірки статусу відстеження R067058298481, копія заяви ОСОБА_1 від 17.02.2026 р.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тому, приймаючи вказану постанову, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.
Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд, - 
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова