Справа № 635/10203/25 
Провадження № 3/635/125/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Якішиної О.М.
за участю секретаря Старишко Д.В.
особи, яка притягується 
до відповідальності ОСОБА_1 
захисника адвоката Каткової А.Г.
розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2025 року о 10-20 год. за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул.Дніпровська, буд.293, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Нісан Алмера, д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя та очей, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотест драгер 0409 та в медичному закладі м.Харків, вул.Ахієзерів, 18а відмовився. Факт відмови було зафіксовано на нагрудну бодікамеру 1113057280/72. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, оскільки поспішав, бо їхав на службу. Додав, що його зупинили на блокпосту, коли він їхав з м. Лозова до м. Харкова. Працівники поліції не повідомили йому причину зупинки, не представились. Коли камера у інспектора поліції була вимкнена, поліцейський сказав йому щоб він відмовився від проходження огляду, і наказав проїхати далі, де його ще раз зупинять. При цьому він керування транспортним засобом його не відстороняли, права йому не роз`яснили.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Каткова А.Г. пояснила, що вимога працівників поліції до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння є необгрунтованою, оскільки вона не вбачає з відеозапису у останнього ознак алкогольного сп`яніння. Зазначає, що відеозапис не є безперервним, а свідків залучено не було. Крім того, ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав. Також додала, що внесення до протоколу виправлень не допускається, атому він не є належним доказом. Просила закрити провадження у справі.
Суд, вислухавши ОСОБА_1 , його захисника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, дослідженими судом:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №514604 від 16.11.2025 року, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України;
- копією постанови серії ЕНА №6161968 від 16.11.2025 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння порушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляду штрафу розміром 425 грн.;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 не проводився через відмову останнього;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.11.2025 р. до КНП ХОР ОКНЛ, в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 не проводився через відмову останнього;
- зобов`язальною розпискою ОСОБА_1 від 16.11.2025 р. , в якій він зазначає, що зобов`язується не керувати транспортним засобом Ніссан Алмера, д.н.з. НОМЕР_3 , у зв`зку з тим,, що його було зупинено за порушення ПДР за адресою: м.Мерефа, вул.Дніпровська, буд.293 та у нього було виявлено відсутність посвідчення водія та реєстраційного документа на автомобіль. Під час спілкування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі останній відмовився. Права та обов`язки були роз`яснені водієві працівниками поліції в повному обсязі. Поліцейським було складено протокол відносно останнього за ст.130КУпАП, від керування автомобілем відсторонено, про повторність попереджений;
- довідкою ВП №3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами в органах МВС України серії НОМЕР_4 /, видане 23.09.2022, ТСЦ 634 згідно облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України» підсистеми «Головний сервісний центр МВС України «Посвідчення водія»;
- копією паспорту ОСОБА_1 № НОМЕР_5 , виданого 30.07.2022 р. органом 6357;
- витягом з АІС АРМОР;
- рапортом інспектора СРПП ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції М.Зюбана, в якому він зазначає, що 16.11.2025 р. при складанні протоколу ЕПР 1 №514604 у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП при зберіганні протоколу в планшетному пристрої стався збій, внаслідок чого в графі протоколу №5 (особу встановлено) замість вірного «паспорт громадянина України» було зазначено та збережено «посвідчення водія». Просить вважати вірним запис в графі №5 (особу встановлено) – «паспорт громадянина України № НОМЕР_5 »;
- відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, виходячи з наступного. 
Наданий суду відеозапис є безперервним та в достатній мірі відтворює обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації. 
З відеозапису вбачається, що автомобіль зупинено на блок-посту. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , напередодні вживав алкогольні напої. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився, після чого йому було запропоновано пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, від якого ОСОБА_1 також відмовився. Після цього інспектором поліції було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, постанову за порушення Правил дорожнього руху, та повідомлено, що того відсторонено від керування транспортним засобом.
Доводи сторони захисту щодо необхідності залучення свідків в зв`язку з тим, що відеозапис не є безперервним, не відповідають встановленим під час розгляду справи фактам. Суд звертає увагу на те, що на відеозаписі відображено час відеозйомки з зазначенням години, хвилин та секунд і час закінчення першої частини відеозапису повністю співпадає з часом початку наступного відеозапису, що свідчить про його безперервність.
Отже, відповідно до положень ст. 266 КУпАП залучення свідків в даному випадку не було необхідним в зв`язку з здійсненням відеозапису.
Посилання захисника на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу є такими, що не впливають на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та доведеності вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, суд зазначає, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на блокпосту. Під час дії воєнного стану на території України поліцейські залучені до операції з оборони України, в тому числі шляхом перевірки документів громадян. Таким чином, у поліцейських наявні диспозитивні повноваження на перевірку документів водіїв.
Згідно з п. 10 Порядку № 1456 «Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану» уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби.
На підставі викладеного, в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.
Суд також вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, а отже, і відсутності у останнього обов`язку пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до п.1 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Ознаки сп`яніння виявляються безпосередньо поліцейським при спілкуванні з водієм, що є підставою для обов`язку водія на вимогу поліцейського пройти відповідний огляд.
В даному випадку працівники поліції, оцінивши стан ОСОБА_1 , дійшли висновку, що він може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. При цьому суд зазначає, що поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.
Пояснення ОСОБА_1 в частині спілкування з працівниками поліції не під відеозапис не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. Доказів оскарження ОСОБА_1 або його захисником дій працівників поліції або ініціювання проведення відносно них службової перевірки суду не надано.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Отже, ОСОБА_1 , маючи посвідчення водія, будучи учасником дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України, зокрема, заборону керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти відповідний огляд, а також наслідки відмови від такого огляду.
Щодо доводів захисника про порушення працівниками патрульної поліції вимог закону у зв`язку із не роз`ясненням ОСОБА_1 прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення (п. 13) міститься підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено про місце розгляду справи, а також надано можливість надати свої письмові пояснення, від чого останній відмовився. 
Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 221, 254, 255, 256, 279 КУпАП.
За таких обставин, відсутність відомостей про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суд критично оцінює доводи захисника про те, що протокол по адміністративне правопорушення є неналежним доказом в зв`язку з внесенням до нього виправлень.
Так, дослідженням протоколу встановлено, що останній жодних виправлень не має. Згідно рапорту інспектора поліції в графі № 5 протоколу (особу встановлено) замість вірного «паспорт громадянина України» було зазначено «посвідчення водія», що не впливає на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та викладені в ньому обставини і не має наслідком визнання даного доказу недопустимим.
Судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
На переконання суду, сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Даних, які б спростовували докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не представлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини, особу порушника, стосовно якого даних, які б з негативного боку його характеризували, суду не надані, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд піддає останнього адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, вважаючи, що саме ця міра покарання буде достатньою для покарання та виправлення порушника, запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.
Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 130 ч.1 КпАП України, Законом України «Про судовий збір» -
П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави (Протокол серія ЕПР 1 № 514604; Отримувач коштів ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300; Код класифікації доходів бюджету 21081300; Код за ЄДРПОУ 37874947; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA168999980313020149000020001) в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави на розрахунковий рахунок - UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) - 02895834, судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Повний текст постанови складено 09.04.2026 р.

Суддя О.М. Якішина