Провадження № 2-др/679/10/2026
Справа № 679/12/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2026 року м.Нетішин 
Нетішинський міський суд Хмельницької області 
у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного заяву представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Пеліх Євгенії Ігорівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,-
В С Т А Н О В И В:
25.03.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пеліх Є.І., про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. 
В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Вказаним судовим рішенням, стороні позивача надано строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після його ухвалення. 
Зважаючи на те, що рішенням суду розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу не здійснювався у заяві ставиться питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу представника позивачки - адвоката Пеліх Є.І. у розмірі 10000,00 гривень. 
Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення та долучені до неї докази суд дійшов висновку про таке. 
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що 19.03.2026 у цивільній справі № 679/12/26 (провадження №2/679/404/2026) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог. Питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося, оскільки позивачем у позовній заяві зазначено, що докази на підтвердження понесених витрат будуть надані суду протягом п`яти днів із дня ухвалення судового рішення по суті справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Як убачається з долучених до позовної заяви та заяви про ухвалення додаткового рішення доказів, 22.12.2025 між адвокатом Пеліх Є.І. та позивачкою ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги. У п. 3.1 вказаного договору зазначається, що за надання адвокатом правничої допомоги за цим договором, клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати необхідні для виконання цього договору в розмірі та на умовах визначених угодою між клієнтом та адвокатом. 
Додатковою угодою № 1 від 19.03.2026 до договору про надання правничої допомоги №б/н від 22.12.2025 вартість правничої допомоги визначена у розмірі 10000,00 гривень. Сторонами підписано акт надання послуг (здачі-приймання) робіт № 7/26 за вказаним договором, відповідно до якого адвокатом надано клієнту юридичні послуги із усної консультації та вивчення нормативно-правової бази - 1500,00 гривень, складання позовної заяви - 3500,00 гривень, складання уточненої позовної заяви – 1000,00 гривень, ознайомлення з відзивом на позовну заяву, складання правової позиції – 1000,00 гривень, усна консультація клієнта – 500,00 гривень, підготовка відповіді на відзив на позовну заяву – 2500,00 гривень, всього витраченого часу адвоката 22 години, загальна вартість правової допомоги 10000,00 гривень. 
На підтвердження факту оплати наданої правової допомоги суду надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №7/26 від 19.03.2026.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. 
Розмір витрат позивачки на професійну правничу допомогу з огляду на положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд вважає співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, оскільки вони відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. 
У той же час відповідачем не заявлено клопотання про зменшення понесених позивачкою витрат на оплату правничої допомоги із посиланням на неспівмірність таких витрат із обсягом наданої допомоги. 
Частиною 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково (50% від ціни позову), суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивачки про ухвалення додаткового рішення та, у відповідності до вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень, що пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог (10000,00 грн х 50%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258-261, 263, 270 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Заяву представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Пеліх Євгенії Ігорівни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 679/12/26 (провадження № 2/679/404/2026) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмір 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. 
Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення суду складено 14 квітня 2026 року. 

Суддя Р.М. Стасюк