Справа № 742/1237/26 	Головуючий у 1 інстанції Павлов В. Г. 	
Провадження № 33/4823/411/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Дуденок О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дуденок О.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 березня 2026 року,
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору. 

Місцевим судом встановлено, що 22 лютого 2026 року, в 00 год. 59 хв., по вул. Миру 110, в с-щі Ладан Прилуцького району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VolkswagenPassat», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія, у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер ARND-6820» на місці зупинки, проба позитивна - 1,04 проміле, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Дуденок О.О. подала в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просила постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на те, матеріали справи не містять фіксації керування будь-якою особою автомобілем, так як поліцейським не було представлено відеозапису про факт керування транспортним засобом. Вказує, що складання протоколу про адміністративне правопорушення у відсутності свідків, є порушенням норм ст.266 КУпАП. Зазначає, що прилад, яким проводили вимірювання алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , не встановлено; роздруківки чеку в матеріалах справи немає, як і немає даних про повірку даного приладу. Звертає увагу на відсутність відомостей про складання та вручення водію направлення на огляд у медичний заклад, а тому огляд вважається недійсним. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення захисника Дуденок О.О., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №597968 від 22.02.2026, ОСОБА_1 , 22 лютого 2026 року, в 00 год 59 хв, по вул. Миру 110, в селищі Ладан, керував транспортним засобом «VolkswagenPassat», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія, у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер ARND-6820» на місці зупинки, проба позитивна - 1,04 проміле, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).
Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП. 

Як убачається з інформації з роздруківки приладу «Драгер 6820», результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 1,04 проміле, з яким останній погодився та поставив свій підпис (а.с.2).

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, є непереконливими, з огляду на таке.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за порушення комендантської години та керування транспортним засобом без увімкненого світла фар. Під час перевірки документів та спілкуванні поліцейськими виявлено у водія запах алкоголю з порожнини рота та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», останній погодився; результат огляду - 1,04 проміле. Після чого поліцейський запропонував водію пройти огляд в лікарні, ОСОБА_1 відмовився. Будь-яких зауважень з приводу проведеного огляду на стан сп`яніння та отриманого результату огляду водій не висловлював, при цьому повідомив, що випив пиво. Потім поліцейський ознайомив ОСОБА_1 з його правами, склав протокол та ознайомив водія з його змістом. Більш того, ОСОБА_1 неодноразово намагався домовитись з працівниками поліції не оформляти на нього адміністративні матеріали, що також свідчить про спробу останнім уникнути відповідальності за скоєне.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта з приводу того, що місцевий суд не перевірив, чи було забезпечено право водія обрати місце проведення огляду, не заслуговують на увагу, оскільки, як слідує з відеозаписів, дії працівників поліції жодним чином не суперечили вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема, вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоров`я. Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, проте він відмовився.
В силу положень ст.266 КУпАП, за умови фіксації поліцейським огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду технічними засобами відеозапису, участь двох свідків є необов`язковою, а тому посилання на те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено за відсутності двох свідків, що є порушенням вимог Інструкції, є безпідставним.

Критика дій поліцейських з приводу невидачі ними ОСОБА_1 направлення на проходження огляду у закладі охорони здоров`я є безпредметною, з огляду на те, що водій пройшов медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», з результатом погодився, а тому відповідне направлення і не видавалося. Таке направлення видається виключно для лікаря, з метою проведення огляду водія на стан сп`яніння у медичному закладі безоплатно та в присутності поліцейського.

Доводи апелянта про відсутність інформації щодо технічного приладу, яким здійснювався огляд водія на стан сп`яніння, його сертифікат та дані про повірку, є неспроможними, з огляду на таке.
Згідно з переліком технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01», який у подальшому був розширений та до нього внесений газоаналізатор «Алкофор».
Усі види вказаних газоаналізаторів зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529. На даний час ведення цього реєстру скасовано.
Пунктом 1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016№1747 і становить 1 рік.
З роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6820, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, убачається, що останнє калібрування приладу проводилось 11.11.2025, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 22.02.2026, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування даного приладу. Відтак підстави для визнання його результатів недійними відсутні.
При цьому, на час проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не ставив під сумнів законність походження приладу «Драгер» та не висував вимог щодо незгоди із результатами тестування.
Також, ОСОБА_1 під час проведення огляду не вимагав сертифікат та дані про повірку приладу Drager Alcotest 6820.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути установленої законом відповідальності за скоєне. 

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Дуденок О.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний