ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/25145/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене протоколом №3 від 21.11.2025 року в частині відмови у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
- зобов?язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.11.2025 року із доданими до неї документами щодо надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти рішення з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.
Посилається на те, що з 16.09.2024 року є студентом першого курсу денної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Стрийський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування»; термін закінчення навчання – 30.06.2027 року. У зв`язку із цим, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За результатами розгляду цієї заяви та підтвердних документів комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки. Вказане рішення мотивовано тим, що позивачем не надано всіх необхідних документів, що підтверджують право на відстрочку від мобілізації згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі – Порядок №560). Позивач уважає рішення відповідача про відмову у наданні відстрочки протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси. Просить задовольнити позов повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що 14.11.2025 року позивач звернувся із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За результатами розгляду комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 було прийнято рішення, оформлене протоколом №3 від 21.11.2025 року, про відмову у наданні відстрочки. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що позивач перебуває у статусі резервіста (оперативний бойовий резерв), тоді як право на відстрочку згідно зі ст.23 вказаного Закону та Порядку №560 мають виключно військовозобов`язані. Крім того, відповідач вказує на ігнорування позивачем рекомендацій щодо особистого прибуття до ТЦК та СП для зміни статусу з резервіста на військовозобов`язаного, що є необхідною умовою для подальшого оформлення відстрочки. Враховуючи вищенаведене, вважає, що дії відповідача є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції та законах України, а вимоги позивача – безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою судді від 30.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 .
Відповідно до Довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №633371 від 01.05.2025 року, позивач з 16.09.2024 року є студентом першого курсу денної форми навчання факультету «Агроінженерія» за освітнім ступенем фаховий молодший бакалавр Відокремленого структурного підрозділу «Стрийський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування»; термін навчання – з 16.09.2024 року по 30.06.2027 року.
Крім того, у виписці з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання вказано, що ОСОБА_1 отримав диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_2 від 30.06.2021 року, виданий Жидачівським професійним ліцеєм.
14.11.2025 року позивач звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до опису вхідного пакету документів із застосунку «ДІЯ», до заяви позивачем долучено копії таких документів: Довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №633371 від 01.05.2025 року; військовий квиток серії НОМЕР_1 ; ID-картку № НОМЕР_3 та картку платника податків.
На підставі розгляду отриманих документів Комісія ухвалила рішення, оформлене протоколом №3 від 21.11.2025 року, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Причина відмови – не надано всіх необхідних документів, що підтверджують право на відстрочку від мобілізації згідно постанови від 16.05.2024 року №560. Відповідно до Єдиного державного реєстру призовників військовозобов?язаних та резервістів ОСОБА_1 , відноситься до резервіста (картотека оперативного резерву), тип підкартотеки бойовий резерв, що унеможливлює надання відстрочки без зміни статусу.
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з п.20 ч.1 ст.106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
У подальшому, Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі по тексту - Закон №2232-ХІІ).
За ч.1 ст.2 цього Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частинами 1, 5 ст.1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ (далі також - Закон №3543-ХІІ; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Поряд з цим, статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачені підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно з п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної, фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі – Порядок №560, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Як передбачено п.1 Порядку №560, цей Порядок визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Відповідно до п.56 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з п.57 Порядку №560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії.
За змістом п.п.58, 60 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. До заяви додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.
У разі прийняття комісією рішення про відмову у наданні відстрочки заявникові (у тому числі військовозобов`язаному СБУ або розвідувальних органів) не пізніше ніж на наступний робочий день з дати прийняття такого рішення повідомляється про це у способи, визначені цим пунктом, за формою згідно з додатком 7.
Рішення комісії може бути оскаржене у судовому порядку.
В додатку 5 до Порядку №560 наведений перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Зокрема, документами, що підтверджують право на відстрочку відповідно до п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є: для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, а також докторантів - довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти.
Ключовим питанням, яке постало перед судом у цій справі, є наявність у позивача права на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Як уже зазначалось судом вище, будучи здобувачем фахової передвищої освіти за денною формою навчання, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак Комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки, мотивуючи неповним пакетом документів та перебуванням позивача у статусі резервіста оперативного бойового резерву.
Даючи оцінку вказаним доводам, суд враховує наступне.
Відповідно до положень ч.2 ст.10 Закону України «Про освіту», рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; професійна освіта; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Судом встановлено, що позивач у 2021 році здобув рівень «кваліфікованого робітника», а наразі здобуває рівень «фахового молодшого бакалавра», що згідно з чинним законодавством є вищим ступенем освіти. Таким чином, позивачем дотримано вимогу щодо послідовності здобуття освіти, передбачену п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Факт навчання за денною формою підтверджується належним та достатнім документом – Довідкою про здобувача освіти за даними ЄДЕБО №633371 від 01.05.2025 року, яка згідно з Порядком №560 є основним документом для підтвердження вказаної підстави.
Стосовно посилань відповідача на перебування позивача у статусі «резервіста», суд враховує, що п.1 Порядку №560 передбачено, що цей нормативно-правовий акт визначає процедуру надання відстрочки як військовозобов`язаним, так і резервістам. При цьому Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містить положень, які б позбавляли осіб, зарахованих до оперативного резерву, права на відстрочку від призову під час мобілізації за наявності відповідних підстав (зокрема, навчання).
Відтак, відмова відповідача у наданні відстрочки з мотивів необхідності «зміни статусу» на військовозобов`язаного не ґрунтується на нормах права.
Суд враховує, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення відповідним органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.
Однак, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд приходить висновку, що спірне рішення відповідача, оформлене протоколом Комісії №3 від 21.11.2025 року, є таким, що не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема – прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). А тому його слід визнати протиправним та скасувати.
З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.11.2025 року (разом з поданими до неї документами) про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то ураховуючи, що суд ухвалює рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем витрат у вигляді судового збору на суму 1211,20 грн, наявні підстави для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Решта суми судового збору у розмірі 1211,20 грн може бути повернена за клопотання позивача на підставі ухвали суду відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» (внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом).
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 134, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 21.11.2025 року №3, в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_1 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) від 14.11.2025 року (разом з поданими до неї документами) про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.