Справа №742/6643/25 
Провадження №2/731/104/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року      с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:
судді         Савенка А.І.,
за участю секретаря      Смаглюк В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», подану представником Грибановим Денисом В`ячеславовичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В:

31 грудня 2025 року з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області до Варвинського районного суду Чернігівської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України надійшла на розгляд за територіальною підсудністю вказана позовна заява.
На обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що 15 листопада 2024 року між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено кредитний договір №8482618, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 9 000 грн строком на 360 днів, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 1,0% на день від залишку заборгованості.
Вказані договори були укладені відповідачем, шляхом накладення ним особистого електронного підпису, які були відтворені шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису) які були надіслані на вказаний ним номер мобільного телефону.
Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало ОСОБА_1 кошти шляхом переказу на його картковий рахунок. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав.
12 вересня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 12092025, за яким право грошової вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 8482618 від 15 листопада 2024 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» у розмірі 22 320 грн, з яких: 9 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 10 530 грн - сума заборгованості за відсотками, 2 790 грн – сума заборгованості за пенею, штрафом.
У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 відповідну заборгованість у загальному розмірі – 22 320 грн. Крім того, позивач наполягає на розподілу судових витрат, у виді сплаченого судового збору у розмірі – 2 422,40 грн та витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та забезпечення доказів, що становить 1 514 грн.
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 07 січня 2026 року, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 06 лютого 2026 року.
 
06 лютого 2026 року відповідач по справі надіслав засобами електронного зв`язку відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні вказаного позову, вважає їх необґрунтованими та недоведеними. На обґрунтування зазначеної позиції вказує, що позивач: не довів належними та допустимими доказами розмір заборгованості, а наданий розрахунок заборгованості є виключно одностороннім арифметичним підрахунком; не довів перехід права вимоги до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», адже сам факт існування договору факторингу не підтверджує переходу права вимоги щодо відповідача; а сам факт наявності електронного договору не є безумовним доказом, що саме відповідач уклав договір, отримав кредитні кошти та користувався ними. Позивач не надав належних технічних доказів ідентифікації відповідача, отримання та використання одноразового ідентифікатора, належності банківської картки відповідачу, перерахування коштів саме на рахунок відповідача; нарахування процентів є незаконним та необґрунтованим з огляду на те що проценти нараховані поза строком кредитування, процентна ставка не підтверджена та не обґрунтована та відсутній деталізований та первісний розрахунок процентів; штрафні санкції є неспівмірними, надмірними та необґрунтованими належними доказами; платежі відповідача не враховані належним чином, адже позивач не довів повну історію платежів, правильність їх зарахування та черговість списання; а також позивачем не врахована позовна давність(а.с. 53-58).
 
06 лютого 2026 року відповідач по справі надіслав клопотання про витребування доказів у позивача ТОВ «ФК «ЄАзПБ» (а.с. 61, 62).
 
06 лютого 2026 року ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області клопотання відповідача про витребування доказів у позивача ТОВ «ФК «ЄАзПБ» задоволено, у зв`язку з цим розгляд справи відкладено до 04 березня 2026 року.
 
06 лютого 2026 року представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з відповіддю на відзив в якій вказала, що договір було підписано одноразовим ідентифікатором, що був надісланий на номер телефону, який вказаний відповідачем під час заповнення заявки по вищезазначеному договору та вказаний ним у відзиві на позовну заяву. Також зазначає, що позивач не має доступу до інформаційної-телекомунікаційної системи первісного кредитора, через яку було здійснено верифікацію позичальника, однак зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна та пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та первісним кредитором не був би укладеним. Зазначає, що відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості, що є фактом визнання вище наведеного кредитного договору укладеним з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх істотних благ передбачених вказаним договором. Щодо невідповідності розрахунку заборгованості вказує, що такий здійснений первісним кредитором відповідно до умов кредитного договору, в свою чергу відповідачем не надано доказів які б підтверджували належне виконання ним зобов`язання та які б спростовували суму заборгованості. Щодо відступлення права вимоги, зазначає що копія договору факторингу та реєстру права вимоги є належним та допустимим доказом, а щодо неповідомлення боржника про відступлення права вимоги, зазначає що це не обмежує його та не звільняє від обов`язку погашення кредиту взагалі. Разом з тим у прохальній частині відповіді на відзив просять витребувати в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю (а.с. 65-83).
 
02 березня 2026 року від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 06 лютого 2026 року, що містить аналогічні твердження викладені у відповіді на відзив на позовну заяву, та долучає до матеріалів справи належним чином засвідчені копії: договору факторингу № 12092025 від 12 вересня 2025 року з додатками, акт приймання передачі реєстру боржників №1, реєстр боржників №1, та платіжна інструкція до договору факторингу № 12092025 від 12 вересня 2025 року (а.с. 92-114).
 
03 березня 2026 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судове засідання було перенесено на 02 квітня 2026 року (а.с. 115).
 
24 березня 2026 року з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду надійшла витребувана інформація, що містить банківську таємницю (а.с. 132-135).
 
Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи явку свого представника не забезпечили. У прохальній частині позову, а також у змісті заяви на виконання ухвали суду наполягали на здійсненні розгляду справи за відсутності сторони позивача (а.с. 4 зворот, 100).
 
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, шляхом надсилання засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 51, 90, 128), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 52, 91, 127). 06 лютого 2026 року звертався із заявою про розгляд справи без його участі (а.с. 62). Причини неявки до суду не повідомляв, заяви про відкладення розгляду справи не надсилав.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав.
Судом встановлено, що 15 листопада 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 8482618, підписаного шляхом використання останнім електронного підпису одноразовим ідентифікатором С4845, на умовах зворотності, строковості та платності, відповідно до якого товариство надало кредитні кошти у сумі 9 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти (а.с. 6-10).
Умови договору детально викладені в пунктах 1.3-1.10.2, 6.4.1, 6.4.2. договору. Зокрема, сума кредиту – 9 000 грн; строк договору - 360 днів; стандартна процентна ставка становить 1,0 % в день та застосовується у межах строку кредиту; знижена процентна ставка 0,01 % в день застосовується, якщо до 15.12.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідує за вказаною датою, позичальник сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів. Відповідно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 ; штрафи: у розмірі 810 гривень на 4 (четвертий) день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або процентів за користування кредитом та 180 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або процентів за користування кредитом.
Інформація, яка міститься у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що є додатком до договору позики (а.с. 10 зворот) та Паспорті споживчого кредиту (а.с. 11 зворот, 12), дублює умови кредитного договору.
Аналізуючи копію наданої позивачем довідки №7/15362 від 16 вересня 2025 року, 15 листопада 2024 року на банківську карту відповідача, вказану ним у договорі, позивач ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахував кредитні кошти в обумовленій Договором сумі – 9 000 грн. Перерахунок коштів здійснювався за допомогою системи EasyPay, на підставі договору укладеного ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» № 087/20-П від 08 липня 2020 року (а.с. 13 зворот).
З інформації, наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 , банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , крім того, на вказаний рахунок 15 листопада 2022 року, здійснено успішний переказ коштів у сумі 9 000 грн, що підтверджує факт зарахування кредитних коштів (а.с. 132-135).
У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за вказаним Договором про надання споживчого кредиту № 8482618 виконало у повному обсязі надавши відповідачу обумовлений Договором кредит.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Щодо твердження відповідача про те, що факт укладення електронного договору та отримання коштів підлягає доказуванню, а також те що сам по собі факт наявності електронного договору не є безумовним доказом укладення саме відповідачем такого договору, отримання кредитних коштів та користування ними, суд зазначає, що відповідачем по справі не ставиться під сумнів наявна в матеріалах справи паперова копія електронного договору, та не була заявлена вимога щодо витребування оригіналу електронного договору. Разом з тим вказаний договір містить посилання на підпис одноразовим ідентифікатором, що розміщений на тексті договору та логічно з ним пов`язується, що підтверджує, що особа яка підписала, певним чином ідентифікувалася в ІТС суб`єкта електронної комерції, отримала цей ідентифікатор за тими контактними даними які лишила і ввела цей ідентифікатор у спеціально відведене поле та ці дії особи були пов`язані саме з його наміром укласти цей договір. 
Фактом, що підтверджує укладення договору саме відповідачем є отримання кредитних коштів на картковий рахунок зазначений в договорі, та згідно відповіді з банку емітований на ім`я відповідача. Більше того ОСОБА_1 здійснювались платежі на погашення сум заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості, а також вказано самим відповідачем у змісті відзиву на позовну заяву, тож суд приходить до висновку щодо здійснення таким чином відповідачем конклюдентних дій на укладення та визнання умов договору.
Також суд критично ставиться до твердження відповідача щодо відсутності підтвердження надання кредитних коштів, адже такі були зараховані 15 листопада 2024 року на картковий рахунок вказаний в кредитному договорі як електронний платіжний засіб, що підтверджується випискою з банку, а також підтверджує фактичне користування кредитними коштами, відтак, суд приходить до висновку, щодо укладення кредитного договору №8482618 між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 15 листопада 2024 року.
З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаних Договорів кредитування відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі ОСОБА_1 , до матеріалів справи додано наступні документи.
12 вересня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено Договір факторингу № 12092025, у відповідності до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Кредитор) відступив ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (Новий кредитор), права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с. 17 зворот-19).
Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 12 вересня 2025 року за Договором факторингу № 12092025 від 12 вересня 2025 року, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» Реєстр Боржників № 1, у повному об`ємі кількістю 2 322 (а.с. 20).
Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції № 107 від 16 вересня 2025 року (а.с. 20 зворот).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 12092025 від 12 вересня 2025, позивач набув право грошової вимоги до відповідача – ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) за Договором про надання споживчого кредиту № 8482618 у сумі – 22 320 грн, з яких: 9 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 10 530 грн – сума заборгованості за відсотками та 2 790 грн – сума заборгованості за штрафом.(а.с. 21).
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд критично ставиться до твердження відповідача про недоведеність стороною позивача переходу права вимоги, адже копія договору факторингу та реєстру права вимоги є належним та допустимим доказом. Доводи відповідача про відсутність належних доказів включення його до реєстру боржників, а також приймання права вимоги саме щодо відповідача, спростовуються наданою копією Реєстру Боржників №1 де ОСОБА_1 включений до реєстру за порядковим номером №5, а вказаний реєстр, разом із правом вимоги щодо відповідача було передано Актом приймання-передачі від 12 вересня 2025 року у повному об`ємі кількістю 2 322. Щодо твердження відповідача про неналежне повідомлення про відступлення права вимоги, слід вказати, що законодавством передбачені наслідки такого не повідомлення, однак не позбавляє боржника обов`язку погашення заборгованості. 
У зв`язку з чим суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за Договором про надання споживчого кредиту № 8482618 від 15 листопада 2024 року.
Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За таких обставин, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договорами, доказів своєчасного, належного та повного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості та підстав для їх стягнення у примусовому порядку.
 
Згідно розрахунку заборгованості виконаного первісним кредитором, сума заборгованості складає 22 320 грн, з яких: 9 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 10 530 грн - сума заборгованості за відсотками, 2 790 грн – сума заборгованості за штрафом. Розрахунок заборгованості також містить інформацію про часткове погашення заборгованості на загальну суму 7 380 грн, з яких 5 670 грн на погашення заборгованості за відсотками та 1 710 грн на сплату штрафу.
Щодо нарахованої позивачем неустойки у вигляді штрафу за неналежне виконання відповідачем своїх боргових зобов`язань у розмірі 2 790 грн є безпідставними.
Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час.
Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання.
Отже, беручи до уваги період виникнення зазначених договірних відносин кредитування, що мало місце уже у період воєнного стану в Україні та період відповідного прострочення, вимоги позивача у частині нарахування неустойки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, а тому не підлягають до задоволенню.
Отже, з огляду на неправомірність нарахування штрафних санкцій, а також черговості погашення заборгованості, що визначені в п. 5.6 Договору, сума що була зарахована на погашення штрафних санкцій у розмірі 1 710 грн слід врахувати на погашення тіла кредиту, як це визначено Договором та ЗУ «Про споживче кредитування».
Щодо твердження відповідача про нарахування процентів поза строком кредитування, суд вказує що договором визначений строк кредитування 360 днів, а згідно розрахунку заборгованості нарахування відсотків здійснювалось до 15 травня 2025 року, тобто 181 день. Щодо непідтвердженості та необґрунтованості процентної ставки, суд зазначає, що така погоджена умовами договору, що були підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором, а також не перевищує визначеного ЗУ «Про споживче кредитування» розміру процентної ставки. Також суд критично ставиться до доводів відповідача про відсутність деталізованого та перевіреного розрахунку процентів, адже такий сприймається судом як математично обґрунтований, оскільки такі нараховані у порядку та строки обумовлені відповідним договором, разом з тим стороною відповідача власного контррозрахунку не було надано.
При цьому суд приходить до висновку щодо наявності у відповідача наступної заборгованості: за Договором про надання споживчого кредиту № 8482618 від 15 листопада 2024 року у загальні сумі – 17 820 грн, з яких: 7 290 грн – заборгованості за основною сумою боргу (9 000 грн – 1 710 грн (що були зараховані на погашення штрафних санкцій)), 10 530 грн – сума заборгованості за відсотками.
Окрім того, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи сторони відповідача щодо пропуску у межах вказаної справи позивачем строку позовної давності.
Так, у відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому дія карантину була подовжена до 30 червня 2023 року.
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами).
Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
14 травня 2025 року Верховна Рада України прийняла законопроект від 31 травня 2024 року № 11315 «Про внесення змін до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав законної сили 04 вересня 2025 року.
З огляду на вказане, враховуючи дату звернення позивача з вказаним позовом – 04 грудня 2026 року, встановлений законом трьох річний строк для звернення до суду з вказаним позовом, у силу вище вказаних обґрунтувань, позивачем пропущено не було.
У зв`язку з цим, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, з-поміж іншого, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; (п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 40), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно задоволеній частині вимог, тобто в розмірі 79,84%, що становить 1 934,04 грн.
Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 2 ст. 140 ЦПК України).
Згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
Так, у позовній заяві зазначено, що позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зокрема витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, у розмірі 1 514 гривень.
Натомість позивачем у позові взагалі не зазначено у чому саме полягають вказані витрати, а також не надано суду жодних доказів на підтвердження факту їх здійснення, а тому вони не підлягають до стягнення.
На підставі наведеного, керуючись ст. 140, 141, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», подану представником Денисом В`ячеславовичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІПН НОМЕР_2 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (юридична адреса: вул. Лісова, б. 2, м. Бровари, Броварський район, Київська область, 07400; код ЄДРПОУ 35625014) заборгованість: за Договором про надання споживчого кредиту № 8482618 від 15 листопада 2024 року укладеного з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у сумі – 17 820 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять) гривень, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 934 (одна тисяча дев`ятсот тридцять чотири) гривні 04 копійки, а всього стягнути – 19 754 (дев`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят чотири) гривні 04 копійки. 
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         А.І.Савенко