ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2026 р. справа № 300/745/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Остап?юка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еклійс трейд" про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, -
ВСТАНОВИВ:

12.02.2026 Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (далі – позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еклійс трейд" (далі – відповідач) про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг.
17.02.2026 ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що станом на час звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 57 683 328, 64 гривень та відсутнє майно, яке може бути використане як джерело для його погашення, у зв`язку чим наявні підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
На адресу відповідача, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, направлено, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, поштове відправлення – ухвалу про відкриття провадження у справі від 17.02.2026, з відміткою на поштовому відправленні «судова повістка», яке відповідно до відомостей поштового зв`язку, повернуто за зворотною адресою з відміткою «не вірна адреса». Відповідно до частини 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. У зв`язку із чим суд розглянув справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
15.07.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Еклійс трейд" зареєстроване як юридична особа, місцезнаходження якої: індекс 76026, вулиця Довженка, будинок 26, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перебуває на податковому обліку у Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області.
Станом на 09.02.2026 у Товариства з обмеженою відповідальністю "Еклійс трейд" наявний податковий борг в розмірі 57 683 328, 64 гривень, який виник у зв`язку з несплатою пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, визначеної податковими повідомленнями-рішеннями за №00619670702 від 26.06.2024, №0107420702 від 24.09.2024, що також підтверджується довідкою Державної податкової служби України про суми податкового боргу платника податків. 
При цьому, суд встановив, що відповідач оскаржував вказані податкові повідомлення-рішення, проте ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі за № 320/46815/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Еклійс трейд” залишено без розгляду.
На виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві надсилалась відповідачу податкова вимога форми "Ю" від 11.12.2025 за № 0027391-1303-2615.
З метою виявлення активів платника податків позивач направив запит до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області від 29.01.2026 за №1303/5/09-19-13-02-05, за результатами розгляду якого Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, листом від 04.02.2026 за № 2726/5, повідомило, що станом на 03.02.2026. в уніфікованій автоматизованій електронно-обліковій системі відсутні відомості щодо зареєстрованої техніки за ТОВ "Еклійс трейд".
Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області за № 0-9-0.221-679/0/2-26 від 09.02.2026 на запит позивача від 29.01.2026 № 1302/5/09-19-13-02-05, з наявної інформації за Товариством з обмеженою відповідальністю "Еклійс трейд" відсутні відомості щодо зареєстрованих прав на земельні ділянки на території Івано-Франківської області. 
Також відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 463356858 від 09.02.2026, у вказаних реєстрах відсутні відомості відносно відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Еклійс трейд". 
У зв`язку із несплатою відповідачем податкового боргу та зважаючи на ту обставину, що вжиті позивачем заходи не призвели до погашення такого зобов`язання, а у платника відсутнє майно, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, контролюючий орган звернувся з цим позовом до суду.
Крім того, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі за № 300/343/26 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еклійс трейд" в дохід бюджету податковий борг в сумі 57 683 328, 64 гривень. 
Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України. 
Згідно підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 87.2. Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 Податкового кодексу України.
Адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом (пункт 94.1 статті 94 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом 94.4. статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Арешт коштів на рахунку/електронному гаманці платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування – або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).
Приписи статті 94 Податкового кодексу України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.
Отже, норми статті 94 Податкового кодексу України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від його предмета.
Відтак, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.
Згідно із пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки); нерезидент розпочинає та/або здійснює господарську діяльність через постійне представництво на території України без взяття на податковий облік, що підтверджується актом перевірки.
Водночас, Податковим кодексом України передбачені також інші випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.
Так, відповідно до підпункту 20.1.33. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
В свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, за наявності умов, встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов`язковою до виконання.
Суд звертає увагу на те, що норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не створюють конкуренцію правових норм та регулюють різні правовідносини. Положення пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків, за підстав визначених у зазначеному пункті. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках та підлягає застосуванню лише у випадку неможливості погашення податкового боргу платником у разі, якщо у такого платника відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Таким чином, передбачено два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.
Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в контролюючого органу на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2020 року у справі № 826/8691/16, від 24 квітня 2020 року у справі № 802/2067/15-а, від 30 квітня 2020 року у справі № 813/3003/14, від 14 травня 2020 року у справі № 820/5660/16, від 30 травня 2022 року у справі № 825/2335/18, від 18 жовтня 2022 у справі № 380/9147/21, від 06 червня 2023 у справі № 360/4856/20.
З огляду на непогашення відповідачем податкового боргу, за відсутності в нього майна, яке може бути використане в рахунок погашення податкового боргу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
Судові витрати, які відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розподілу, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю "Еклійс трейд" (індекс 76018, вулиця Довженка, будинок 26, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 4467620), що знаходяться на його розрахункових рахунках у банківських установах, в межах суми податкового боргу в розмірі 57 683 328, 64 гривень. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя   Остап`юк С.В.