Справа №751/11507/24 
Провадження №2/751/284/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2025 року       місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Яременко І. В.
з участю: секретаря судового засідання Усік Ю.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача та третьої особи ОСОБА_2 – адвоката Допи В.І.,
представника відповідача – адвоката Шолох О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою відповідача ОСОБА_3 . Зазначає, що у грудні 2021 року матір покинула її на батька та пішла жити до іншого чоловіка. Таким чином, батьки позивача з грудня 2021 року фактично припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо, а позивач залишилась проживати разом з батьком та бабусею, які займаються її вихованням та утриманням. Наразі позивач проживає разом з бабусею ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . У вересні 2022 року мати ОСОБА_3 повідомила позивача про те, що вона від`їжджає на постійне місце проживання до Польщі, поїхати разом не пропонувала, де проживає мати на даний час позивач не знає. Позивачу відомо лише про те, що мати 11 квітня 2022 року перетнула кордон України. У квітні 2024 року батька мобілізовано до лав ЗСУ і на даний час він проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , після того як батька мобілізували, позивач постійно підтримує з ним зв`язок по телефону, лише батько цікавиться її успіхами в навчанні та турбується про стан здоров`я, купує все, що їй необхідне. У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Новозаводського районного суду м.Чернігова з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання позивача. 
У червні 2024 року позивач зверталась до Новозаводського районного суду м.Чернігова з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав. Матері було відомо про вищевказаний позов, оскільки у серпні 2024 року вона зателефонувала позивачці та почала в агресивній формі ображати її та кричати за вказаний позов, позивач попросила матір повернутися, або ж забрати її до себе. Після такої розмови ОСОБА_1 вирішила залишити позов без розгляду, оскільки вважала, що після цих подій мати змінить свою поведінку та стане виконувати свої батьківські обов`язки, турбуватись, виховувати, забезпечувати необхідним, приїде та стане жити разом з нею. З серпня 2024 року по даний час мати жодного разу не зателефонувала та не потурбувалась будь-яким чином, позивач вважає, що матері байдуже як вона живе та розвивається, навчається, який має стан здоров`я, не цікаві її успіхи та бажання, подальші плани на життя. 
Позивач вважає, мати втратила інтерес до неї та близько двох років не цікавиться позивачем, не спілкуються, не бачаться, мати не забезпечує її матеріальними речами, не піклується про фізичний стан та духовний розвиток позивача, не дбає про її нормальне самоусвідомлення та не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших цінностей, не приймає участі в житті та вихованні. Таким чином відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому має бути позбавлена батьківських прав по відношенню до позивача. 
Ухвалою судді від 14.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 10.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
07.07.2025 від представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Шолох О.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, вважає їх надуманими та безпідставними. Всі ті обставини, що ніби відповідач не цікавиться життям доньки та не утримує її матеріально, не відповідають дійсності. Фактично ОСОБА_3 дійсно поїхала за кордон у зв`язку з важким на той час матеріальним становищем та припиненням шлюбних відносин з чоловіком, але ні до Польші, а зпочатку до Чехії, потім до Німеччини. ОСОБА_3 неодноразово просила приїхати дочку до себе, однак ОСОБА_4 постійно відмовляється і каже, що вона не бажає жити за кордоном та їй подобається в Україні. Відповідач вважає, що таке бажання викликано виключно свободою, яку відчуває донька, тому що проживає дійсно з бабусею. ОСОБА_3 постійно цікавиться життям дитини, телефонує, пише, про що свідчить преписка, яку надає до відзиву. Також відповідач пересилала кошти своїй матері, ОСОБА_5 , для того, щоб та передала доньці. Відповідачка любить дочку, але вплинути на її бажання жити в України та поїхати за ради безпеки та постійно проживати з нею, не може. 
У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, під час судового розгляду не заперечувала, що мала зв`язок з відповівдачкою по телефону, але потім припинила відповідати матері.
Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на доводи, викладені у позовній заяві, окрім того просила врахувати, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання позивачки у розмірі 30572 грн 50 коп, про що долучила відповідний розрахунок Центрального відділу ДВС у м. Чернігові.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату та час проведення судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Представник третьої особи Управління (служби) у справах дітей ЧМР в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, підтримують рішення виконавчого комітету ЧМР від 17.04.2025 №187 про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , рішення просять прийняти з урахуванням інтересів дитини.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 23.01.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 23.01.2010, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 » (а.с.7).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 15.06.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6).
Згідно копії Акту обстеження умов проживання від 17.06.2024, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані і мають постійне проживання: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (не проживає), баба ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (без реєстрації) (а.с.8).
Згідно копії довідки військової частини НОМЕР_1 №1211 від 10.05.2024, солдат ОСОБА_2 , перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 19 квітня 2024 року і по теперішній час (станом на 10.05.2024) (а.с.15).
Згідно копії ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.09.2024, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду (а.с.17).
Згідно копії заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.12.2024, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 (а.с. 35).
Згідно листа Чернігівського ліцею № 15 Чернігівської міської ради від 17.02.2025 № 34, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Чернігівському ліцеї № 15 і є ученицею 9-Б класу. Мати ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , не цікавиться досягненнями та успіхами дочки в навчанні, на зв`язок з класним керівником не виходить. На свята, батьківські збори та інші заходи, що проводяться в ліцеї, мати не з`являлася. ОСОБА_4 проживає за адресою АДРЕСА_1 , з бабусею ОСОБА_8 (а.с.42).
Згідно листа КНП «Сімейна поліклініка» ЧМР від 28.02.2025 № 01-14/170, дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під наглядом КНП «Сімейна поліклініка» ЧМР з народження. Інформація про те, хто супроводжував дитину на прийом до лікарів в медичній документації та електронних записах відсутня. Мати, ОСОБА_3 , офіційних запитів щодо стану здоровя дитини, ОСОБА_10 , до адміністрації закладу не надавала (а.с.43).
Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження №77171043 від 13.02.2025, відкрито виконавче провадження з виконання Виконавчого листа №751/8776/24 2/751/1933/24 виданого 23.01.2025, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_1 (а.с. 53).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №77171043, виданого Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у боржника ОСОБА_3 станом на 21.03.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 12229,00 грн. (а.с.54).
Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №77171043, виданого Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у боржника ОСОБА_3 станом на 30.09.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 30572,50 грн. (а.с.123).
Згідно інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби №19/23362-25-Вих від 21.03.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перетнула кордон України 11.09.2022 через пункт пропуску «Грушів», в напрямку виїзд, іншої інформації після 11.09.2022 немає (а.с. 56).
Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 07.04.2025 за №187 виконавчий комітет Чернігівської міської ради як орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до її неповнолітньої дочки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.73).
Свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у судовому засіданні показала, що вона є бабусею позивача ОСОБА_1 . Відповідач, її невістка, три роки тому виїхала за кордон, з того часу з дитиною не спілкується, не цікавиться нею, для дитини потрібна материнська любов. Вказала, що відповідає за онуку, коли тато в ЗСУ. Коли був тато, то тато займався вихованням позивачки, для навчання тато передає кошти. На теперішній час мама не приймає участі у вихованні дочки, не спілкується з нею та її батьком. Кошти може і передавала, великих сум не було, а дрібні можливо і були. Коли відповідач була в Уакраїні, то були нормальні стосунки з невісткю. Можливо невістка і пропонувала онучці виїхати за кордон, однак у дитини велика обіда на матір.
Свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 є її двоюрідною сестрою. Зі слів позивачки, їй відомо, ОСОБА_4 хоче, щоб мама була, телефонувала, у неї страх бути покинутою мамою за кордоном, оскільки та вже полишила її раз.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
При дослідженні матеріалів справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_11 також не підтвердили однозначно факт умисного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків.
Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стороною позивача не доведено, що поведінка відповідача відносно її доньки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Стороною позивача не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матері по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав, - відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення складено 10.10.2025.

Відомості, що не проголошуються судом у відповідності до частини 2 статті 268 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП відсутній, адреса реєстрації постійного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 . 

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради (код ЄДРПОУ 43649710, місцезнаходження: 14017, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, буд. 19).  

Головуючий - суддя І. В. Яременко