ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 року	справа № 380/74/26	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Протект Маріст Едженсі" про стягнення податкового боргу, -
УСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Львівській області (далі – позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Протект Маріст Едженсі" (далі – відповідач), у якому просить стягнути з відповідача до бюджету податковий борг у сумі 13708,00 грн.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Кисильової О.Й. від 07.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі.
У зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_1 у відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 100/0/15-26 від 22.01.2026, п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 (із змінами), на підставі розпорядження керівника апарату суду «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справ» від 26.01.2026 № 7/р, проведено повторний автоматизований розподіл справи № 380/74/26.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2026 справу № 380/74/26 передано для розгляду судді Качур Р.П.
Ухвалою від 02.02.2026 суддя прийняла до провадження справу № 380/74/26 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Протект Маріст Едженсі" про стягнення податкового боргу.
Ухвалою від 06.03.2026 витребувано додаткові докази у справі.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідач згідно відомостей Держмитслужби має заборгованість перед бюджетом в розмірі 13708,00 грн яка складається із зобов`язань по податку на додану вартість з товарів ввезених на територію України суб`єктами господарювання (14070100) та мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (15010100), що складаються з основного платежу, штрафних санкції та пені. 
Відповідач заяви про визнання позову чи відзиву на позовну заяву в строки, передбачені ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надав, про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін був повідомлений належним чином шляхом направлення ухвали про відкриття провадження рекомендованою кореспонденцією за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідно до приписів ч. 8 ст. 126 КАС України.
Надісланий за вказаною адресою відповідача, конверт з вкладенням за ШКІ № R067095308829 повернувся до суду 26.02.2026 "за закінченням терміну зберігання".
Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Правом подати письмовий відзив на позовну заяву відповідач станом на день розгляду справи не скористався, тому суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішив справу за наявними матеріалами.
Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.
Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Львівській області від 05.09.2025 № 9379/5/13-01-13-02 про податкову заборгованість (дані Держмитслужби) станом на 03.09.2025 податковий борг ТОВ "Протект Маріст Едженсі" становить 13708,00 грн та складається з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (основний платіж - 1679,73 грн, штрафні санкції - 419,93 грн, пеня - 535,70 грн) та мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (основний платіж - 8398,66 грн, пеня - 2673,98 грн).
Заборгованість по податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання та по миту на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання становлять нараховані контролюючим органом суми коштів відповідно до податкових повідомлень-рішень № UA2090002024118 та № UA2090002024119 від 16.12.2025, винесених Львівською митницею.
Податкові повідомлення-рішення від 16.12.2025 скеровано митним органом відповідачу на адресу "вул. Петрюли 2/3 м. Львів 79021". Надіслана кореспонденція повернулась на адресу відправника із відміткою контролюючого органу "за закінченням терміну зберігання".
З метою погашення заборгованості податковим органом прийнято податкову вимогу форми “Ю” від 24.04.2023 № 0006410-1302-1301, яка надіслана відповідача на адресу: "79000 м. Львів вул. С. Петлюри 2/3". Конверт рекомендованого поштового відправлення повернувся на адресу контролюючого органу із відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».
Оскільки борг у сумі 13708,00 грн, який виник на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень, самостійно відповідачем не сплачено, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Суд при вирішенні спору по суті керується таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом. Норми встановлені та закріплені Конституцією України є нормами прямої дії виходячи з того, що відповідно до ст. 8 Конституції в Україні встановлено і діє принцип верховенства права.
Згідно з ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визначаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів.
Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених вказаним Кодексом та законами з питань митної справи і подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно з п. 16.1.4 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Грошове зобов`язання платника податків відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Податкове зобов`язання згідно з п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст.14 ПК України – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно статті 303 Митного кодексу України – у разі несплати або неповної сплати митних платежів у порядку і в строки цим Кодексом та Податковим кодексом України, несплачена сума митних платежів вважається податковим боргом особи, визначеної відповідно до ч. 1 або 2 ст. 293 цього Кодексу, та стягується в порядку і строки, встановлені Податковим кодексом України.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 ст. 14 ПК України).
Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Приписами пункту 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Судом з матеріалів справи встановлено, що спірні суми податкових зобов`язань відповідача складаються із нарахованих контролюючим органом сум коштів відповідно до податкових повідомлень-рішень.
Як встановив суд, податкові повідомлення-рішення № UA2090002024118 та № UA2090002024119 від 16.12.2025 надіслані Львівською митницею на адресу відповідача. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за ШКІ № 0600994414850 повернулось на адресу контролюючого органу з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Отже, в силу приписів п. 58.3 ст. 58 ПК України, такі податкові повідомлення-рішення вважаються врученими відповідачу.
Докази скасування зазначених податкових повідомлень-рішень в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Судом встановлено, що позивачем у зв`язку із не сплатою сум узгоджених податкових зобов`язань сформовано та надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» від 24.04.2023 № 0006410-1302-1301. Конверт з вкладенням за ШКІ № 79000718111936 повернувся на адресу контролюючого органу з відміткою за «закінченням терміну зберігання».
У силу приписів п. 58.3 ст. 58 ПК України така вимога вважається врученою.
При цьому сторонами у справі доказів оскарження чи скасування зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку суду не надано.
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Зважаючи на положення п. 59.5 ст. 59 ПК України нові податкові вимоги платнику податків не надсилалися.
Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем суми заборгованості у розмірі 13708,00 грн у визначені законодавством строки, тому вказана сума є узгодженою та вважається податковим боргом.
З огляду на вищевикладене, враховуючи несплату відповідачем сум узгодженого податкового зобов`язання, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень, суд дійшов висновку що сума податкового боргу у розмірі 13708,00 грн є узгодженою.
В силу пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п.п. 95.2, 95.3 ст. 95 ПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.
Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи про наявність підстав для стягнення з відповідача податкового боргу є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України судові витрати у вигляді судового збору розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 256, 293, 295 КАС України, суд-
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Протект Маріст Едженсі" до бюджету податковий борг у сумі 13708 (тринадцять тисяч сімсот вісім) грн 00 коп.
3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Позивач: Головне управління ДПС у Львівській області (79026 м. Львів вул. Стрийська 35; код ЄДРПОУ ВП 43968090).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Протект Маріст Едженсі" (79000 м. Львів вул. С. Петлюри 2/3; код ЄДРПОУ 43444750).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур