Справа №: 343/1108/23 
Провадження №: 1-кп/343/58/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
з участю: прокурорів – ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
потерпілої – ОСОБА_6 , 
захисника – ОСОБА_7 , 
обвинуваченого – ОСОБА_8 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 12.04.2023 року за № 12023091160000148, про обвинувачення 
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , що зареєстрований в АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, судимого вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2026 року за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 вчинив домашнє насильство, тобто умисно систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_6 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.
Злочин вчинено за таких обставин.
ОСОБА_8 проживав спільно зі своєю дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , де вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки, тобто проживали в сімейних відносинах як члени однієї сім`ї. ОСОБА_8 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно та систематично, в період часу з 11.07.2022 року по 24.04.2023 року вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_6 , яке проявлялося в словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її сторону, приниженні, штовханні, що призводило до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_6 . Так, 11.07.2022 року близько 16:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у тому, що ОСОБА_8 висловлювався нецензурною лексикою на адресу дружини, погрожував їй фізичною розправою, у зв`язку з чим 11.08.2022 року Долинським районним судом Івано-Франківської області його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. 10.08.2022 року близько 14:00 год. та 19:20 год. ОСОБА_8 за місцем їх спільного проживання, що в АДРЕСА_2 , знову вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_6 домашнє насильство та порушив вимогу тимчасового заборонного припису серії АА № 291011 (заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою), через що 12.09.2022 року Долинським районним судом Івано-Франківської області його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 187,00 грн. Крім того, 04.03.2023 року близько 08:00 год. по місцю свого проживання ОСОБА_8 , перебуваючи в нетверезому стані, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме: вчиняв психологічний тиск, обзивав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, шарпав за волосся та руки, у зв`язку з чим 21.03.2023 року Долинським районним судом Івано-Франківської області його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Однак, незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_8 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою умисну протиправну поведінку, знову вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_6 , що призвело до її психологічного страждання та погіршення якості життя. Так, ОСОБА_8 , продовжуючи свою умисну протиправну поведінку, 11.04.2023 року близько 17:00 год. за місцем спільного проживання з потерпілою ОСОБА_6 в черговий раз вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме: нецензурно лаявся в її сторону та погрожував фізичною розправою. Після того, 24 квітня 2023 року близько 12:45 год. ОСОБА_8 , перебуваючи спільно з ОСОБА_6 неподалік магазину «Екомаркет», що в м.Долина по вул. Грушевського Калуського району Івано-Франківської області, повторно вчинив домашнє насильство, яке проявилось в погрозах фізичною розправою, нецензурній лайці в сторону дружини, яку він при цьому також шарпав за одяг та волосся, штовхав, наніс удар в обличчя, спричинивши фізичний біль, чим задав шкоду її психологічному та фізичному здоров`ю. Наведені систематичні умисні протиправні дії ОСОБА_8 , що проявлялись у словесних образах, шарпанні, нанесенні ударів, погрозах фізичною розправою та приниженні честі й гідності, призвели до фізичних та психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 , неодноразово викликали в неї побоювання за свою безпеку, спричинили її емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, а також завдали шкоди її психологічному та фізичному здоров`ю, погіршили якість її життя.
В судовому засіданні ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при викладених у обвинувальному акті обставинах. При цьому пояснив, що з потерпілою ОСОБА_6 перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилося троє дітей. Конфлікт з дружиною, який мав місце 11.04.2023 року, стався через розбиту банку зі сметаною. 24 квітня 2023 року вони були в м.Долина разом з дітьми, посварилися і він всю дорогу просив у дружини пробачення, намагався її обійняти. Наніс їй удар, але не шарпав. Вдарити дружину наміру не мав, це всталося випадково. У вчиненому щиро кається та просить суворо його не карати, обіцяє подібного більше не вчиняти.
Крім визнання самим обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями потерпілої та свідків, письмовими доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що її чоловік ОСОБА_8 систематично вчиняв відносно неї психологічне насильство. Конфлікт починався з того, що обвинуваченого щось не задовольняло, тоді він починав ображати її нецензурними словами. Бувало, що штовхав та давав ляпаси. Одного разу три дні не випускав її з дому, забрав мобільний телефон, хотів, щоб вона визнала, що робить неправильно. Тільки коли вона пішла до сусідки, то змогла викликати поліцію. Така поведінка обвинуваченого шкодить дітям. Вона часто плаче, бо боїться і не знає чого чекати від чоловіка. 24 квітня 2023 року обвинувачений хотів з нею помиритися, просив, щоб вона забрала заяву з поліції. Вони йшли у центр м.Долина від ТЦ «Гермес». По дорозі він вдарив її головою в лоб. Таке було не вперше. Вона хвилюється за свою безпеку.
27 лютого 2026 року потерпіла ОСОБА_6 подала до суду письмове клопотання (заяву) (а.с. 92), в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , так як вона жодних претензій до обвинуваченого не має. 
Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що є працівником поліції. 24 квітня 2023 року під час патрулювання надійшло повідомлення про те, що перехожий вчиняє домашнє насильство. Заявник повідомив, що бачив, як чоловік вдарив в обличчя жінку, яка була з троїма дітьми. Вони приїхали на місце події та побачили, що потерпіла плаче. Остання підтвердила, що її вдарив чоловік ОСОБА_8 . У потерпілої відібрали пояснення і ОСОБА_6 погодилася написати заяву про те, що обвинувачений шарпав її, обзивав та вдарив в обличчя. Від виклику швидкої медичної допомоги потерпіла відмовилася. Вони відвезли її додому, а чоловік втік, пішов у воєнкомат. До тієї сім`ї вона раніше не їздила, це робив інший екіпаж.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він також є працівником поліції. Поступило повідомлення про вчинення домашнього насильства в с.Яворів. Чоловік у дружини забрав телефон, кошти. Приїхали за викликом, де на місці події була заявниця. Розповідала, що її чоловік ОСОБА_8 військовослужбовець, приїхав на лікування. По планшету побачив, що ОСОБА_8 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. У потерпілої відібрали пояснення. Тоді прийшов обвинувачений, який мав при собі кілька мобільних телефонів. Останній намагався перепросити дружину, казав, що йде і вже не повернеться до неї. Вони відвезли його до готелю «Князь Олег», по дорозі ОСОБА_8 розповідав, що воював, тоді сказав, що дружина не дбає про нього і дітей, що переказував їй кошти. Також обвинувачений зауважив, що інколи зривається і не знає, чого так відбувається. На його ж думку, ОСОБА_8 систематично вчиняє домашнє насильство, залякав дружину. 
Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , що видане Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 19.06.2020 року (а.с. 36) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2020 року. 
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.04.2023 року (а.с. 38), від ОСОБА_8 прийнято усну заяву про те, що 11.04.2023 року близько 17:00 год. її чоловік ОСОБА_8 за місцем їх проживання, що в АДРЕСА_2 , вчинив з нею сварку, під час якої ображав її нецензурними словами, погрожував їй фізичною розправою, шарпав за одяг. Такі дії носять систематичний характер.
Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023091160000148 від 12.04.2023 року (а.с. 37) підтверджує, що 11.04.2023 року до відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області звернулася із заявою ОСОБА_6 про те, що її чоловік ОСОБА_8 систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство. 
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.04.2023 року (а.с. 32), від ОСОБА_8 прийнято усну заяву про те, що 24.04.2023 року в м.Долина по вул. Грушевського Калуського району Івано-Франківської області, неподалік будинку № 10, її чоловік ОСОБА_8 вчинив з нею конфлікт, під час якого шарпав її за волосся, одяг, вдарив в ділянку чола, ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. 
Згідно протоколу огляду місця події від 27.04.2023 року та доданих до нього фотоматеріалів (а.с. 55-61), об`єктом огляду є ділянка місцевості неподалік будинку № 10, що по вул. Грушевського в м.Долина Калуського району Івано-Франківської області. Неподалік знаходяться магазини «Екомаркет», «Вікносвіт», «Килими».
У відповідності до комплексного психологічного дослідження ОСОБА_6 , проведеного начальником відділу – соціальним менеджером відділу надання соціальних послуг та допомог комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Долинської міської ради» ОСОБА_11 (а.с. 54), у потерпілої спостерігається стурбованівсть власною безпекою у сім`ї та внутрішнй неспокій через неприємні моменти, пов`язані з чоловіком. Їй рекомендовано психотерапевтичну роботу з психологом для усунення тривожності і агресії, нормалізувати середовище для зниження відчуття тривожності та депресивних станів, надати психологічний захист для повернення базового відчуття безпеки.
Про те, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП, свідчать постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області (а.с. 40-47), зокрема:
-постановою суду від 11.08.2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн.;
-постановою суду від 12.09.2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі одинадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 187,00 грн.;
-постановою суду від 21.03.2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисно систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_6 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.
Обираючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує тяжкість вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, слід віднести вчинення злочину в присутності малолітніх дітей.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він має середню освіту, одружений, за наркологічною та психіатричною допомогою до нарколога та психіатра консультативно-діагностичного центру КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» не звертався, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, був мобілізований, проходив військову службу, а також судимий вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2026 року, що набрав законної сили, згідно з яким ОСОБА_8 визнано виним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення полі на строк 5 років.
Відповідно до досудової доповіді органу пробації № 38/5/791 від 02.06.2023 року (а.с. 20-23), проаналізувавши досліджену інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого за місцем його проживання, умови його життєдіяльності та відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також ступінь його імовірної небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи є можливим без ізоляції від суспільства. 
Однак, суд дану досудову доповідь до уваги не приймає, як таку, що застаріла та втратила свою актуальність, оскільки з часу її підготовки пройшло майже три роки і зовнішні обставини та сам обвинувачений, умови його життєдіяльності й відносин у суспільстві з того часу зазнали значних змін.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , враховуючи наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його суб`єктивне відношення до вчиненого, вік та стан його здоров`я, думку потерпілої та позицію прокурора, суд вважає, що йому слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті кримінального кодексу, за якою його визнано винним, оскільки більш м`яке покарання не відповідатиме особі обвинуваченого та меті покарання.
При цьому, враховуючи, що даний злочин ОСОБА_8 вчинив до вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який його вже засуджено вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2026 року, остаточне покарання слід призначити йому на підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України із застосуванням ч. 1 вказаної статті, обравши його шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вказаним вище вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, визначивши його у вигляді позбавлення волі на строк 5 років та 2 місяці, зарахувавши йому в строк покарання, частково відбуте покарання за попереднім вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, починаючи з 30 грудня 2025 року.
Дане покарання, на думку суду, відповідає скоєному та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Судових витрат у кримінальному провадженні немає, цивільний позов не заявлявся, речові докази відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання, оскільки обвинувачений вже відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2026 року, який набрав законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373,374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2026 року остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 (п`яти) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі, зарахувавши йому в строк покарання частково відбуте покарання за вищевказаним вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області.
Строк відбування покарання обчислювати з 30 грудня 2025 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: