24.02.2026 Справа № 756/7108/18
№ 1-кп/756/131/26
№ 756/7108/18

В И Р О К
іменем України

24 лютого 2026 року    Оболонський районний суд м. Києва
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 , 
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 , 
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ставрополя Російської Федерації, громадянина України, працюючого директором ТОВ «БіК «ПСП ЛТД», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

в с т а н о в и в:

10.09.1992 між Державною академією легкої промисловості України (ДАЛПУ) та торгівельним домом «Вема ЛТД» (в подальшому ТОВ «БіК ПСП.ЛТД») укладено договір № 4 про сумісне будівництво гуртожитку на 614 місць у м. Києві по вул. Маршала Тимошенко, 2, яке здійснювалось шляхом об`єднання з цією метою фінансових, матеріальних, майнових та інших ресурсів суб`єктів будівництва. 
Після цього, 10.02.1993 ТОВ «БіК ПСП.ЛТД» та ДАЛПУ уклали договір № 21-А про сумісне будівництво будівлі гуртожитку по вул. Тимошенко, 2, та згідно п.п. 2.2.2 визнали 100 % фінансування будівництва за ТОВ «БіК ПСП.ЛТД» та зазначеним договором передбачено, що сторони можуть передавати права і зобов`язання, що випливають з даного договору третім особам з письмової згоди другої сторони.
У подальшому, для завершення будівництва і введення будівлі в експлуатацію ТОВ «БіК ПСП.ЛТД» залучило СП «Ю/А Міжнародна Група», уклавши 03.07.1993 договір № 33, визначивши пунктами 1.3 та 1.6 долю власності кожної сторони - доля СП «Ю/А Міжнародна Група» складала 60% від загальної площі житлових блоків двох спарених секцій будівлі, а доля ТОВ «БіК ПСП.ЛТД» - 40% від загальної площі житлових блоків двох спарених секцій будівлі та Розділом V даного договору сторони визначили право власності на зазначені долі.
08.11.1994 між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія ПСП. ЛТД» та ТОВ «Джамп» в особі його директора ОСОБА_9 укладено угоду № 33П, за якою всі права та обов`язки від СП «Ю/А Міжнародна група» переходять до ТОВ «Джамп». 
Відповідно до договору про спільну діяльність № 33 від 03.07.1993 та угоди № 33п від 8.11.1994 виділена ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» вказана вище частина майна створена за рахунок спільної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-будівельна група «Еліта-Центр» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно- інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД»
У подальшому, правонаступником СП «Ю/А Міжнародна Група» стало ТОВ «Джамп», а потім - ТОВ «Фінансово-будівельна група «Еліта Центр».
У липні 1996 року будинок по вул. Тимошенко, 2-Л у м. Києві було введено в експлуатацію, що підтверджується Актом-приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 10.07.96 року, затверджений розпорядженням Мінської районної державної адміністрації у м. Києві № 621 від 08.08.1996 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів від 05.08.1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».
На підставі вище зазначених документів ТОВ «БіК ПСП.ЛТД» отримало реєстраційне посвідчення № 9643 від 20.09.1996 на володіння частиною будівлі площею 8724,32 квадратних метри по вул. Тимошенко 2-Л у м. Києві і прибудовану до нього підземну автостоянку на 47 автомобілів з експлуатаційною крівлею, в тому числі і дольову власність ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр», у розмірі 2613,77 кв. м., яка передбачена договором № 33 від 03.07.93 року, в свою чергу ДАЛПУ отримало 4544 кв. м. у вказаному будинку. 
Так, 19 липня 2001 року державним нотаріусом одинадцятої Київської нотаріальної контори посвідчено договір купівлі-продажу житлового приміщення АДРЕСА_3 укладений між продавцем ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія ПСП. ЛТД» та покупцем ОСОБА_10 , згідно якого остання придбала у власність квартиру АДРЕСА_3 .
У подальшому, 30.12.2004 державним нотаріусом одинадцятої Київської нотаріальної контори ОСОБА_11 посвідчено договір купівлі-продажу житлового приміщення АДРЕСА_3 укладений між продавцем ОСОБА_12 , який діє від імені ОСОБА_10 та покупцем ОСОБА_6 згідно якого останній придбав у власність квартиру АДРЕСА_3 .
Так, у 2016 році, точну дату та місце слідством не встановлені, у директора ТОВ «БіК ПСП.ЛТД» ОСОБА_8 та керівника ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр» матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, виник спільний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом вимагання.
Реалізуючи свій умисел, у березні 2017 року, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , умисно, шляхом обману, залучили до протиправної діяльності ОСОБА_14 , якому було не відомо про спільний умисел спрямований на подальше незаконне, заволодіння майном ОСОБА_6 , а саме кв. АДРЕСА_3 . Так, ОСОБА_14 подав до Оболонського районного суду м. Києва позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі продажу від 19.07.2001 житлового приміщення № 45, укладеного між ТОВ «БіК «ПСП.ЛТД» та ОСОБА_15 та витребування майна у ОСОБА_6 . 
Згідно вищевказаного позову, підставою для його подачі та витребування майна ОСОБА_6 , а саме: кв. АДРЕСА_3 став договір № 10/12-9 від 12.12.1994 укладений між ОСОБА_14 та ТОВ «Джамп», предметом якого є дольова участь у будівництві в АДРЕСА_4 у сумі 850 000 000 крб., що нібито підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 17-К від 17.12.1994.
Пунктом 2.4 зазначеного договору передбачено, що ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр» зобов`язується передати дольщику в особі ОСОБА_14 , п`ять місць на підземній автомобільній стоянці будівлі по АДРЕСА_5., однак предметом спору позовної заяви ОСОБА_14 є саме кв. АДРЕСА_3 , на підставі укладеного додатку № 3 від 19.05.2016, до договору № 10/12-9 від 12.12.1994, яким визначено приміщення належні ОСОБА_14 .
Особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , діючи умисно, з метою створення обставин, які обмежать права потерпілого на майно, достовірно знаючи про фіктивність укладеного договору № 10/12-9 від 12.12.1994 та додатків до нього, та усвідомлюючи що зазначена в договорі адреса об`єкта нерухомості - об`єкта інвестування літери «Л», була присвоєна лише у 1996 році, про що свідчить лист Мінської районної державної адміністрації м. Києва від 16.10.1996 № 727а, однак відомості в Додатку № 1 від 10 грудня 1994 року до договору № 10/12-9 від 12.12.1994 містять точну площу нежитлових приміщень, при тому, що на цей момент будівництво не закінчилось, а будівлю по вул. Тимошенко 2 здано в експлуатацію тільки у 1996 році, створили умови та обставини, що дало право позивачу ОСОБА_14 звернутись до суду з позовом щодо витребовування в судовому порядку майна, яке перебувало у володінні їх власників на законних підставах, а саме: кв. АДРЕСА_3 .
Разом з тим квитанція прибуткового касового ордеру з №17-К від 16.12.1994, використовувалась на підтвердження інвестування ОСОБА_16 , грошових коштів в касу ТОВ «Джамп» у сумі 3 345 000 000 карбованців у будівництво зазначеного будинку та є додатком до договору № 7/12-9 від 10.12.1994.
Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_8 , будучи директором ТОВ «ПСП. ЛТД» діючи за попередньою змовою із керівником ТОВ «Фінансово-будівельна група «Еліта-Центр» матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження, умисно, маючи спільний умисел спрямований заволодіння майном ОСОБА_6 , шляхом вимагання, з корисливих мотивів, у січні 2018 року, точної дати встановити досудовим розслідуванням не вдалось, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в ході розмови ОСОБА_8 висловив ОСОБА_6 незаконну протиправну вимогу про передачу грошових коштів у в сумі 50 000 доларів США, за відклик позовної заяви поданої до Оболонського районного суду м. Києва від імені ОСОБА_14 про визнання недійсним договору купівлі продажу від 19.07.2001 житлового приміщення № 45, укладеного між ТОВ «БіК «ПСП.ЛТД» та ОСОБА_15 та витребовування майна у ОСОБА_6 . 
Разом з тим, ОСОБА_8 , будучи директором ТОВ «ПСП. ЛТД» діючи за попередньою змовою із керівником ТОВ «Фінансово-будівельна група «Еліта-Центр» матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження, шляхом вимагання та з корисливих мотивів, у січні 2018 року, точної дати встановити досудовим розслідуванням не вдалось, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в ході розмови ОСОБА_8 пригрозив ОСОБА_6 примусовим виселенням із квартири та юридичними наслідками судових тяжб, що призведе до обмеження прав потерпілого у користуванні його власністю, у разі його відмови передати останнім грошові кошти.
Так, 15.02.2018 ОСОБА_6 , являючись законним власником кв. АДРЕСА_3 , сприймаючи реальність погрози ОСОБА_8 та особи, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та сприймаючи інформацію повідомлену ними про правові наслідки розгляду судової справи за позовом ОСОБА_14 , у вигляді припинення права власності на належне йому майно як реальні, що обмежать його право користування, володіння та розпорядженням майном, близько 12 год. 30 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_6, передав ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 50 000,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 15.02.2018 складало 1 332 000,00 грн., з яких 2 дійсних купюри номіналом по 100 доларів США кожна та 49 800, 00 доларів США імітаційних засобів, після чого представником позивача ОСОБА_14 - ОСОБА_17 , до канцелярії Оболонського районного суду м. Києва подано заяву про відмову від позову.
Після отримання вказаних коштів, ОСОБА_8 міг ними розпорядитися на власний розсуд, проте після виходу із приміщення Оболонського районного суду м. Києва був затриманий на місці скоєння злочину працівниками поліції та під час проведення огляду о 12 год. 40 хв. 15.02.2018 у нього вилучено вказані грошові кошти.

У судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України визнав, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи викладені у вироці вище, зокрема показав, що дійсно вимагав у ОСОБА_6 передати йому грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, за відклик позовної заяви поданої до Оболонського районного суду м. Києва від імені ОСОБА_14 .

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, доведена в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 189КК України, оскільки він вчинив дії, що виразились у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою обмежити права потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, вчиненим із прямим умислом, а також обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують. 
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, хворіє на ряд тяжких захворювань, а також те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, що він перебуває на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога. 
Ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_8 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону, який передбачає відповідальність за вчинений ним злочин. 
Разом із тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, дані про особу останнього, зокрема його вік, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.

Питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження судом не вирішується, оскільки сторонами не надано суду оригінали документів за якими вказані питання можуть бути вирішені. Однак, за відповідним клопотанням учасників судового провадження, вказані питання можуть стати предметом розгляду в порядку, передбаченому Розділом VIII КПК України. 

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_8  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_8  звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 2 (два) роки.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати  ОСОБА_8  періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Судді:

ОСОБА_1     ОСОБА_2     ОСОБА_3