ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 р. 	Справа № 520/17973/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, по справі № 520/17973/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про в порядку ст. 382 КАСУ,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 року та залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025 року у справі №520/17973/24, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 року у розмірі 1,14, з 01.03.2023 року у розмірі 1,197 та з 01.03.2024 у розмірі 1,0796.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 року у розмірі 1,14, з 01.01.2023 року у розмірі 1,197 та з 01.03.2024 у розмірі 1,0796.
10.09.2025 року, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із відповідною заявою про встановлення судового контролю.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду 10.11.2025 року заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №520/17973/24 задоволено. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 у справі №520/17973/24 з поданням відповідачем звіту.
18.11.2025 року відповідачем, надано звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду 24.11.2025 року звіт у справі № 520/17973/24 затверджено.
Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати до суду звіт щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/17973/24 від 17.10.2024.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач на виконання рішення суду повинен був проіндексувати показник середньої заробітної плати по Україні за 2017 - 2019 роки - 7763,17 грн на коефіцієнт 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796. Проіндексований показник середньої заробітної плати 7763,17* 1,11 * 1,14 * 1,197 * 1,0796 = 12694,74. Згідно до матеріалів пенсійної справи індивідуальни коефіцієнт заробітку становить 0,89830, а коефіцієнт страхового стажу становить 0,43. Таким чином, основний розмір пенсії на виконання рішення суду повинен був розраховуватись за формулою: ( 12694,74 * 0,89830) * 0,43 = 4903,58 грн.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, зокрема, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Затвердивши звіт, суд першої інстанції виходив з того, що посадовими особами подано звіт про виконання судового рішення, а також відсутність у позивача зауважень щодо вказаного змісту.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно ч. 3 ст. 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.
Статтею 372 КАС України визначений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.
Відповідно до частин другої та четвертої вказаної статті судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Аналіз наведеного вище вказує, що рішення суду в адміністративних справах може бути виконане добровільно, з моменту набрання рішенням законної сили, та примусово, після відкриття відповідного виконавчого провадження. При цьому, виконання судового рішення, у якому порядку воно б не відбувалось, є невід`ємною складовою права на судовий захист.
Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382-382-3 КАС України.
За приписами ч.1 ст.382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст.382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Вимоги до змісту та форми такого звіту визначені у нормах ч. 2 та 3 ст. 382-2 КАС України.
Згідно ч. 1 - 4 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.
Тобто, виходячи з положень статті 382-3 КАС України судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту. Для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.
Як встановлено матеріалами справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 року та залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025 року у справі №520/17973/24, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 року у розмірі 1,14, з 01.03.2023 року у розмірі 1,197 та з 01.03.2024 у розмірі 1,0796.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 року у розмірі 1,14, з 01.01.2023 року у розмірі 1,197 та з 01.03.2024 у розмірі 1,0796.
Рішення суду набрало законної сили 20.02.2025 року.
Отже, при перевірці правильності виконання вказаного рішення, судом має бути перевірено чи перерахована пенсія позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 року у розмірі 1,14, з 01.01.2023 року у розмірі 1,197 та з 01.03.2024 у розмірі 1,0796.
Так, на виконання рішення суду від 17.10.2024 року у справі №520/17973/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області було надано звіт, згідно якого відповідач зазначає, що розмір пенсії в результаті проведеного перерахунку з 20.02.2025 року становить 3 558,80 грн., що є меншим ніж той, що отримував позивач до виконання рішення суду. 
Крім того, відповідач зазначає, що відділом перерахунку пенсії № 3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії відповідно до рішення суду та залишити пенсію у попередньому розмірі. 
Також відповідач зазначає, що з 01.03.2025 року пенсія виплачується згідно з постановою КМУ від 25.02.2025 року № 209, у розмірі 6 089,06 грн.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що виконуючи рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 року у справі №520/17973/24, відповідач мав здійснити індексацію пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 року у розмірі 1,14, з 01.01.2023 року у розмірі 1,197 та з 01.03.2024 у розмірі 1,0796, при такому розрахунку показник середньої заробітної плати позивача за три попередні роки (2017-2019 р.), мав застосовуватись у розмірі 7 763, 17 грн.
Водночас, з наданого відповідачем «умовного розрахунку» (як на те посилається відповідач у звіті), взагалі не встановлено застосування відповідачем коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 року у розмірі 1,14, з 01.01.2023 року у розмірі 1,197 та з 01.03.2024 у розмірі 1,0796 до середньої заробітної плати позивача за три попередні роки (2017-2019 р.), у розмірі 7 763, 17 грн.
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, прийнявши оскаржувану ухвалу, взагалі не перевірив виконання рішення суду, послався на відсутність зауважень з боку позивача та не навів підстав, за яких він дійшов висновку про затвердження поданого відповідачем звіту.
Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції взагалі не надано оцінки вищезазначеним обставинам.
Крім того, судом першої інстанції не надано оцінку доводам відповідача про те, що на виконання рішення суду розмір пенсії зменшується та є меншим розміру отримуваної позивачем пенсії до виконання рішення суду, не встановлено обставини та причини такого зменшення.
Колегія суддів зазначає, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Отже, вирішивши у такий спосіб заяву позивача, суд першої інстанції не забезпечив належного судового контролю за виконанням судового рішення, не здійснив її належного та всебічного розгляду, не дослідив подані відповідачем протоколи перерахунку пенсії позивача.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, не дотримався норм процесуального права в частині забезпечення належного розгляду заяви в порядку ст.382 КАС України, не врахував вказаних апеляційним судом обставин та дійшов передчасного висновку про затвердження звіту про виконання рішення.
Щодо вимог апеляційної скарги про зобов`язання судом апеляційної інстанції пенсійного органу надати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 року у справі № 520/17973/24, колегія суддів наголошує, що такі вимоги не підлягають задоволенню, у відповідності до вже наведеної вище ст.382 КАС України, саме суд першої інстанції наділений повноваженнями щодо ухвалення рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновку суду про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 року у справі №520/17973/24, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст.ст, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 по справі № 520/17973/24 - скасувати.
Справу № 520/17973/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в порядку ст. 382 КАСУ направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	Л.В. Любчич   С.П. Жигилій