Справа № 724/841/26 	
Провадження № 2-а/724/24/26	

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року Хотинський районний суду Чернівецької області у складі:
головуючого судді Ахмедова Р.А.,
за участю секретаря судового засідання Корнвської Є. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 373 від 16.03.2026 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, -
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 373 від 16.03.2026 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 № 373 від 16.03.2026 року, його, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 гривень.
Відповідно до описової частини оскаржуваної постанови 16.03.2026 року встановлено, що громадянину ОСОБА_1 було надіслано повістку засобами поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З проставленої оператором Укрпошти, відмітки про відсутність громадянина ОСОБА_1 за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання вбачається, що даний громадянин відповідно до п. 41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560, був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак на вказаний в повістці час та дату не з`явився та поважність причини неявки не повідомляв. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Зазначає, що він жодного разу не отримував повістки про виклик із вимогою прибути до ТЦК, в тому числі й на пошті. 04.03.2026 року від працівників ТЦК дізнався, що він нібито знаходиться у розшуку, так як не з`явився до ТЦК після отриманої повістки, яку як стверджує позивач, він не отримував. Як вбачається із долученої копії листа із повісткою, даний лист, який було адресовано ОСОБА_1 було повернуто відправнику через відсутність адресата лише 16.07.2025 року. При цьому, із долученої повістки від 17.06.2025 року адресованої позивачу вбачається, що йому слід було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 30.06.2025 року нав 14:00 годину для уточнення даних. Звертає увагу, що ОСОБА_1 отримав повістку пізніше, ніж зазначена у ній дата його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Водночас в матеріалах справи міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення, в якому присутній номер мобільного телефону ОСОБА_1 , але відсутні жодні докази сповіщення позивача за наявним у відповідача номером телефону про надходження рекомендованого листа.
Тому, вищевикладеним підтверджується факт несвоєчасності оповіщення позивача ОСОБА_1 про необхідність його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних і саме тому, у зв`язку з цим, на думку позивача відсутня його вина, наслідком чого є відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Ознайомившись із вказаною постановою, позивач не може погодитись із прийнятим рішенням, при цьому вважає, що остання прийнята із грубим порушенням норм законодавства, є явно необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, вважає, що оскаржувана постанова є незаконною в зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків відповідача фактичним обставинам справи, адже при винесення постанови не було доведено належними доказами факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, тому прошу відновити порушені права та інтереси позивача, шляхом повного задоволення позовних вимог, а постанову № 373 від 16 березня 2026 року про накладення стягнення на ОСОБА_1 – скасувати.
01.04.2026 року від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не визнає позовних вимог ОСОБА_1 та заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки постанова у вказаній справі відповідає вимогам КУпАП і обставини, зазначені позивачем у позовній заяві, не відповідають дійсності, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. 
Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних рядового, сержантського та старшинського складу ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Так, АІТС «Оберіг» була сформована електронна повістка на ім`я ОСОБА_1 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення облікових даних. За результатами електронної взаємодії дана повістка надійшла до Укрпошти для друку та подальшого оповіщення ОСОБА_1 . Згідно довідки Укрпошта про причини повернення/доставлення, повістка про виклик на ім`я ОСОБА_1 повернута до ІНФОРМАЦІЯ_5 з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою». 
Згідно даних протоколу, ОСОБА_1 доведено зміст ст.268 КУпАП та повідомлено про час та місце розгляду справи 16.03.2026 року об 10.30 год в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , однак на розгляд даної справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з`явився.
Своїми протиправними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив абз.2 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.1,2 ст.17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період та вчинення адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх безпідставністю. 

Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Хотинського районного суду від 23 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали, які стали підставою винесення постанови про накладення адміністративного по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду 08.04.2026 року надійшла заява від його представника Бонарюка В. І., у якій просить провести судове засідання без їх участі. Заявлені вимоги підримують повністю та просять задовольнити їх в повному обсязі. 
Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 у Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином були повідомлені про день час та місце розгляду справи, однак 01.04.2026 року до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просить відмовити у позові за безпідставністю позовних вимог. 
Згідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 
Позивач — ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією Витягу з реєстру територіальної громади.
Згідно даних додатку Резерв+ ОСОБА_1 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_4 ), має звання солдат. Дата уточнення даних 04.03.2026. Адреса проживання: АДРЕСА_2 . Має відстрочку на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» до завершення мобілізації. Дата ВЛК 04.03.2026, придатний.
04.03.2026 відносно ОСОБА_1 складений протокол № 373 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Згідно з вказаним протоколом, 04.03.2026 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками поліції був доставлений військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 . В ході уточнення військово-облікових даних встановлено, що даний громадянин будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Військовозобов`язаному було надіслано повістку засобами поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути 30.06.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З проставленої операторами Укрпошти відмітки про відсутність громадянина ОСОБА_5 за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання вбачається, що даний громадянин до п.41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560, був належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак на вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважність причини неявки не повідомив вважають, що ОСОБА_5 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП.
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 373 від 16.03.2026 року про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. 
Як вбачається із вказаної постанови, ОСОБА_1 було надіслано повістку засобами поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З проставленої операторами Укрпошти відмітки про відсутність громадянина ОСОБА_5 за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання вбачається, що даний громадянин відповідно до п.41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року №560, був належним чином оповіщеним про виклик, однак на вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважність причини неявки не повідомив. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 , порушив вимоги абз. 3 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.1, 2 ст.17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Також судом встановлено, що 17.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Хотин) було сформовано електронну повістку № 3931278 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 14 год. 00 хв. 30.06.2025 для уточнення даних. Вказана повістка була направлена на адресу місця реєстрації позивача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 16.07.2025 на довідці про причини повернення листа проставлено штамп з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.
З встановлених судом обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності у сфері організаційно-правових засад мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні та відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, військовий обов`язок і військову службу, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Норми права, які застосував суд та мотивована оцінка аргументів сторін. Висновки суду.
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Частина 2 ст.2 КАС України зазначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, під час розгляду цієї справи, суду належить вирішити питання: чи дотримано Відповідачем-суб`єктом владних повноважень критерії правомірності рішення про притягнення Позивача до адміністратративної відповідальності. правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Як передбачено ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч.1 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
У частині 3 ст. 210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Зі змісту спірної постанови відповідача вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 30.06.2025 року не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_4 ) в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин неприбуття не надав.
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржувана постанова містить значні протиріччя, які, серед іншого, унеможливлюють чітке визначення об`єктивної сторони вчиненого позивачем правопорушення та його правильну кваліфікацію.
Так, в оскаржуваній постанові вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", в частині: "У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначений у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки", ст. 17 Закону України "Про оборону", відповідальність за що передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, враховуючи те, що зазначені дії, вчинені в умовах особливого періоду.
Тобто, дії ОСОБА_1 у постанові кваліфіковані за ч.3 ст.210-1 КУпАП, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені у статті 22 Закон № 3543, відповідно до абзацу другого частини першої, абзацу восьмого частини третьої якої громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Частиною 1 цієї статті визначено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 1 статті 210 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Зазначені норми визначають різні склади правопорушень та є бланкетними, і при їх застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку, законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та запровадження в Україні особливого періоду.
У той час, як відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що охоплює і порушення особою вимог, визначених у ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк, передбачена ст. 210-1 КУпАП.
Однак, у даній справі, спірною постановою встановлено порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, що не охоплюється складом статті 210-1 КУпАП.
Тому, суд не погоджується з доводами відповідача про доведеність винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Отже, відповідач в оскаржуваній постанові не врахував приписів ст. 210 КУпАП, невірно кваліфікував дії позивача та помилково притягнув його до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, що тягне за собою її скасування.
Неправильна кваліфікація або відсутність такої у постанові у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП і, як наслідок, складу вказаного адміністративного правопорушення.
Крім того, суд звертає увагу на те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку по повістці про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, форма повістки затверджена Додатком 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487. Зазначена форма передбачає обов`язкове зазначення мети виклику, що кореспондує із вимогами Законів України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та «Про військовий обов`язок і військову службу».
Після номера повістки у її тексті вказується, що громадянин зобов`язаний з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до вимог частини десятої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та частини першої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з конкретно визначеною метою.
Частина 10 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлює обов`язок громадян з`являтися за викликом до ТЦК та СП для здійснення визначених законом дій, а саме:
- оформлення військово-облікових документів;
- взяття на військовий облік;
- проходження медичного огляду;
- направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності;
- призову на військову службу;
- проходження зборів військовозобов`язаних та резервістів.
Аналогічні приписи містяться у ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", якою передбачено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ТЦК та СП у строк і місце, зазначені в повістці, для здійснення дій у межах мобілізаційних заходів, зокрема:
- для взяття на військовий облік у період мобілізації;
- визначення призначення на особливий період;
- проходження медичного огляду.
Крім того, відповідно до пункту 32 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487, оповіщення громадян про необхідність явки для виконання дій, пов`язаних із веденням військового обліку, здійснюється шляхом вручення повісток. Цей пункт передбачає, що виклик може здійснюватися лише для конкретно визначених законом дій:
- оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік;
- проходження медичного огляду;
- визначення призначення на особливий період;
- призову на військову службу;
- участі у підготовці, проходження зборів військовозобов`язаних та резервістів.
Таким чином, пункт 32 Порядку №1487 узгоджується з ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", конкретизуючи механізм виклику та підтверджуючи, що повістка може бути оформлена лише для реалізації визначених законом цілей.
Крім того, підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток №2 до Порядку № 1487) покладає на призовників, військовозобов`язаних та резервістів обов`язок з`являтися за викликом лише для здійснення дій, прямо визначених законом, а саме:
- для взяття на військовий облік або перереєстрації за новим місцем проживання;
- для оформлення або ведення військово-облікових документів;
- для проходження медичного огляду згідно з рішенням відповідних комісій;
- для направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності;
- для призову на військову службу;
- для участі у навчальних (перевірочних) та спеціальних зборах;
- для визначення призначення на особливий період у межах мобілізаційних заходів.
Також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 "Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" передбачені окремі випадки, у яких військовозобов`язані та резервісти можуть бути викликані до територіального центру комплектування та соціальної підтримки саме з метою уточнення своїх персональних або військово-облікових даних.
Так, пункт 21 постанови встановлює обов`язок резервістів та військовозобов`язаних з`являтися за викликом до ТЦК та СП, зокрема, для уточнення персональних даних та відомостей військово-облікового документа, а також для проходження медичного огляду та інших процедур, пов`язаних з веденням військового обліку.
Пункт 22 визначає, що протягом 60 днів з моменту оголошення мобілізації громадяни повинні самостійно уточнити свої облікові дані, зокрема адресу місця проживання, засоби зв`язку та інші персональні відомості, у тому числі шляхом звернення до центру надання адміністративних послуг, електронного кабінету або до ТЦК та СП.

Пункт 27 передбачає, що під час мобілізації виклик до ТЦК та СП може здійснюватися з метою уточнення персональних даних та даних військово-облікового документа, а також для взяття на облік, проходження медичного огляду, призову та відправлення для проходження військової служби.
Таким чином, постанова №560 встановлює можливість виклику громадянина для уточнення персональних та військово-облікових даних, а також покладає на нього обов`язок здійснити таке уточнення у встановлений строк. Водночас, виклик має здійснюватися у формах і з дотриманням вимог, визначених законодавством, зокрема із зазначенням конкретної мети явки, яка усе ж повинна відповідати визначеним законом підставам, Щодо осіб, які вже виконали обов`язок із уточнення своїх персональних та військово-облікових даних, перебувають на обліку, подальший виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки може здійснюватися виключно для цілей, прямо визначених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку, призову на військову службу або визначення призначення на особливий період.
Тобто, повістка може бути оформлена та направлена лише тоді і лише для такої мети, яка прямо випливає з наведених норм. Матеріали справи свідчать, що на ім`я позивача була сформована повістка із зазначенням мети "уточнення даних". Таке формулювання не віднесене законами до самостійних цілей виклику, які породжують обов`язок з`явитися за повісткою; натомість законодавчо визначений перелік цілей є вичерпним і не передбачає інших підстав.
З наданих відповідачем до відзиву документів вбачається, що повістка надсилалась з метою виклику до TЦK для «уточнення даних», без будь-якої конкретизації.
В свою чергу, відповідно до відомостей військово-облікового документу у додатку «Резерв+» ОСОБА_1 вчасно оновив/уточнив свої персональні дані.
У вказаному додатку наявні адреса проживання ОСОБА_1 та номер його телефону.
При цьому, в оскаржуваній постанові та у протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено, які саме дані ОСОБА_1 не уточнив.
Враховуючи, що ОСОБА_1 до моменту формування та направлення йому спірної повістки виконав обов`язок із уточнення своїх персональних та військово-облікових даних, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. За таких умов, підстав для повторного виклику ОСОБА_1 з метою уточнення даних не існувало, оскільки відповідне уточнення ним вже було здійснено у строки та у порядку, визначені законодавством. Відповідно, така мета виклику не узгоджується із вимогами пункту 27 постанови №560, який прямо пов`язує можливість виклику для уточнення персональних даних із необхідністю первинного або фактично не здійсненого уточнення таких даних громадянином.
Крім того, спірна повістка не містить чіткої та конкретизованої мети явки, яка відповідала б вичерпному переліку підстав, визначених ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та п.32 Порядку ведення військового обліку, затвердженого постановою №1487. Використання загальної та невизначеної формули "для уточнення даних" не дозволяє встановити конкретне правове призначення виклику та відповідно, не створює обов`язку позивача з`являтися за такою повісткою.
Таким чином, формування та направлення повістки позивачу з метою, яка не передбачена законодавством, а також за відсутності правових підстав для повторного уточнення його персональних і військово-облікових даних, слід визнати протиправним, а занесення відомостей про неприбуття за таким викликом та пов`язані з цим дії територіального центру комплектування та соціальної підтримки такими, що вчинені на підставі документа, який не породжує юридичних наслідків. 
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП ОСОБА_1 та закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки при її постановленні уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 були допущення істотні порушення норм процесуального та матеріального права.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позов. Відповідно до статті 252 КУпАП та ч.1 ст.90 КАС України орган (посадова особа) та суд оцінюють докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Отже, у контексті даної справи, суд вважає, що суб`єктом владних повноважень – ІНФОРМАЦІЯ_7 не доведено правомірність рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження про адміністративне правопорушення закриттю. 

Розподіл судових витрат
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, понесені та доведені позивачем судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 6-8, 19, 72-77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 373 від 16.03.2026 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - задовольнити.
Постанову у справі про адміністративне правопорушення № 373 від 16 березня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень – скасувати.
Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 суму сплаченого ним судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його постановлення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . 
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце знаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 . 
Повний текст судового рішення складено 16 квітня 2026 року.

Суддя: 	Р. А. АХМЕДОВ