КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2026 року м. Київ справа №826/868/16
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Де Ново»
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Де Ново» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.01.2016 № 0000281304, № 0000271304 та № 0000392203.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що віднесення до складу витрат та податкового кредиту сум коштів, сплачених позивачем за отримання транспортних послуг (таксі), не суперечить законодавству, а висновок ГУ ДФС у м. Києві про відсутність виробничої необхідності цих витрат для господарської діяльності платника, як вважає позивач, є безпідставним, у зв`язку з чим позивач не вбачає підстав для невизнання задекларованих ним сум показників та, відповідно, підстав для прийняття оскаржуваних рішень. 
Також позивач зазначив, що несвоєчасне перерахування податку з доходу нерезидента відбулося не з вини позивача, а через прийняття Національним Банком України та введення ним обмеження на купівлю валюти, а тому, як стверджує позивач, відсутні підстави для застосування до нього штрафних санкцій, передбачених п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України.
Представник відповідача проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, з підстав, викладених у письмових запереченнях.
В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив, що перевіркою встановлено завищення позивачем податкового кредиту та валових витрат по взаємовідносинам із ТОВ «Т-Каштан», ПП «Аспект-транссервіс», ПП «Назарі». Під час перевірки позивач не надав відповідачу підтверджуючі документи, які засвідчують факт проїзду та виробничу необхідність і доцільність використання таксі , а також не надано кошториси вартості проїзду за маршрутами пересування, що унеможливлює підтвердження виробничої необхідності понесених витрат.
Крім того відповідач стверджує, що позивачем порушено строки сплати податків з доходу нерезидента на території України до бюджету. Позивач перераховував нерезидентам «Denovo Overseas Holdings», «KM Core Limited (Cyprus)» дохід з джерелом їх походження з України та сплачував відповідні податки до бюджету України, але не вчасно, чим порушив п.160.2 ст.160 Податкового кодексу України. 
Представник відповідача, посилаючись на те, що висновки акту перевірки є законними та обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, просив у задоволенні позову відмовити.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 05.01.2016 №0000281304, №0000271304 та №0000392203.
Постановою Верховного Суду від 18.01.2021 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 скасовано в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 05.01.2016 №0000392203 та направлено справу в цій частині на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 в частині задоволення позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 05.01.2016 №0000281304, №0000271304 залишено без змін.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2021 вказану адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Законом України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
14.12.2022 року вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.
29.05.2023 адміністративна справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 адміністративну справу № 826/868/16 прийнято до провадження суддею Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В. Позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 продовжено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Жуку Р.В.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 прийнято справу до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ухвалою суду замінено відповідача з Головного управління ДФС у м. Києві на його правонаступника Головне управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).
Представником Головного управління ДПС у м. Києві подано відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Згідно зі статтею 77, пунктом 82.1 статті 82 Податкового кодексу України, відповідно до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання, направлень та наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 19.10.2015 № 1172, наказу про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки від 26.11.2015 № 1387, Головним управління ДФП у м. Києві проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Де Ново» (код ЄДРПОУ 35877574) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 17.12.2015 №11/26-15-13-04-03-15.
Перевіркою встановлено, серед іншого, наступні порушення:
- підпункту 14.1.27, підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 138.8, підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 140.1.7 пункту 140.1 статті 140 Податкового кодексу України, п.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 324 183 грн;
- пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 62331,08 грн, що призвело до заниження податку на додану вартість по періодах, з урахуванням зменшеного від`ємного значення у періоді з 01.07.2012 по 31.12.2014;
- пункт 127.1 статті 127 Податкового кодексу України в результаті несвоєчасної сплати податку на доходи нерезидента на загальну суму 443 830,02 грн.
На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення: 
№0000281304 від 05.01.2016, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 324 183 грн;
№0000271304 від 05.01.2016, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 93 496,62, з яких за податковими зобов`язаннями - 62 331,08 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 31165,54 грн;
№0000392203 від 05.01.2016, відповідно до якого на підставі п.127.1 ст.127 ПК України збільшено грошове зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями за платежем «податок на прибуток іноземних юридичних осіб» на 110 957,51 грн.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.
За результатами судового розгляду, задовольняючи позов, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що позивачем були укладені із перевізниками договори про надання транспортних послуг, а саме: договір №0812 від 02.07.2012 із перевізником ТОВ «Т-Каштан»; договір №27/06-13 від 27.06.2013 із перевізником ПП «Назарі» та договір №25/02-10 від 25.02.2010р. із перевізником ПП «Аспект-транссервіс», відповідно до умов яких останні з метою забезпечення господарської діяльності замовника (ТОВ «Де Ново») зобов`язувалися надавати послуги з пасажирських перевезень легковими автомобілями загального користування, а замовник оплачувати такі послуги. Реальність вказаних угод відповідач не заперечує актом проведеної податкової перевірки. Поряд з тим, відповідач вважає, що транспортні послуги (таксі) надавались працівникам позивача без мети виробничої необхідності і доцільності використання таксі. Тобто, єдиною підставою для висновку податкового органу про те, що позивач завищив від`ємне значення об`єкту оподаткування податку на прибуток та податковий кредит із вказаних господарських операцій є висновки, що відповідні послуги з перевезення отримані не для провадження господарської діяльності.
Верховний Суд погодився із мотивами судових рішень Окружного адміністративного суду міста Києва та Київського апеляційного адміністративного суду про те, що факт виконання договірних зобов`язань, які існували між позивачем на названими вище перевізниками підтверджується договорами, актами виконаних робіт (послуг), податковими накладними та залученими до матеріалів справи звітами про користування послугами таксі працівниками підприємства, копії яких залучено до матеріалів справи. Виходячи зі змісту долучених документів первинного обліку, які супроводжували отримані позивачем послуги з перевезення та доведеного факту відсутності у останнього на балансі автомобілів, Верховний Суд підтримав висновок судів попередніх інстанції про те, що такі послуги отримані ТОВ «Де Ново» задля належного ведення господарської діяльності. 
Натомість, Верховний Суд не погоджується із висновками, що були зроблені судами попередніх інстанцій в частині відсутності правових підстав для притягнення позивача до відповідальності згідно зі статтею 127 Податкового кодексу України.
Отже, спірним питанням у справі є перевірка чи мало місце порушення ТОВ «Де Ново» правил сплати (перерахування) податків відповідно до пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України та, відповідно, правомірність прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 05.01.2016 № 0000392203.

V. Оцінка суду.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу. 
За приписами пунктів 160.1 та 160.2 статті 160 ПК України (чинної на час існування спірних правовідносин) будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.
Резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3-160.7 цієї статті, зобов`язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності. 
Відповідно до підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Відповідно до частини першої статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
У разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо (частина перша статті 115 ПК України).
Згідно з пунктом 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Отже, приписами статті 127 ПК України встановлено відповідальність платника податків, в тому числі і податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Кожний встановлений контролюючим органом факт несплати податку до або під час виплати доходу є податковим правопорушенням. Кваліфікуючою ознакою податкового правопорушення є повторність вчинення відповідного діяння, яке встановлюється у разі вчинення особою кількох правопорушень.
Судом встановлено, що між позивачем та нерезидентом «Denovo Overseas Holdings» (Cyprus) укладено договір позики від 01.08.2010 № 3, за умовами якого в період з 01.07.2012 по 31.12.2014 ТОВ «Де Ново» нараховано та сплачено відсотки за користування кредитом у загальному розмірі 392 084,83 дол.США (еквів.4 192 751,93 грн) та погашено основну суму боргу в розмірі 2 750 000,00 дол.США (еквів. 24 628 168,10 грн).
Головним управлінням Національного банку України по м. Києву і Київській області видано реєстраційне свідоцтво № 12798 від 27.08.2010. в якому зазначено, строк погашення - 01.08.2014, загальна сума кредиту - 30 000 000,00 дол.США, відсоткова ставка - 11 % річних. Згідно з додатком до реєстраційного свідоцтва НБУ від 23.03.2011 № 1 строк погашення – 01.08.2017, відсоткова ставка - 2,5 % річних.
ТОВ «Де Ново» було надано до перевірки нотаріально засвідчені довідки від 21.08.2013 № 12269246Z (Апостиль від 26.08.2013 № 83834/13), від 20.02.2014 № 12269246Z (Апостиль від 21.02.2014 № 16645/14), від 25.08.2015 № 12269246Z (Апостиль від 26.08.2015 № 71335/15), які видані Міністерством фінансів Республіки Кіпр. Згідно з наданими довідками Компанія «Denovo Overseas Holdings» є резидентом Кіпру.
До 01.01.2014 року діяли положення Угоди між Урядом Республіки Кіпр та Урядом Союзу Радянських Соціалістичних Республік про уникнення подвійного оподаткування доходів та майна, згідно з якими проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись тільки в цій другій Державі. 
З 01.01.2014 року підписана та діє Конвенція між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, яка підписана 08.11.2012 та набула чинності 07.08.2013.
Відповідно до статті 11 «Проценти» цієї Конвенції проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів. Спосіб застосування цих обмежень встановлюється компетентними органами Договірних Держав за взаємною домовленістю.
Таким чином, у 2014 році ТОВ «Де Ново» при перерахуванні коштів на користь нерезидента «Denovo Overseas Holdings» сплачувало податок з доходу нерезидента із джерелом його походження з України у розмірі 2 відсотків. 
Згідно з поданими документами встановлено порушення строків сплати (перерахування) податків до бюджету по договору позики від 01.08.2010 № 3 укладеним з нерезидентом «Denovo Overseas Holdings», а саме:
- платіжні доручення № 13 від 15.10.2014 на загальну суму 109837,25 дол. США (екв. 1422616,24 грн) та податок на доходи нерезидентів на загальну суму 28452,39 грн фактично надійшов до бюджету згідно облікової картки платника ТОВ «Де Ново» - 16.10.2014;
- платіжні доручення №14 від 20.10.2014 на загальну суму 114219,18 дол. США (екв. 1479271,56 грн) та податок на доходи нерезидентів на загальну суму 29585,38 грн фактично надійшов до бюджету згідно облікової картки платника ТОВ «Де Ново» - 21.10.2014;
- платіжні доручення №15 від 28.10.2014 на загальну суму 115457,44 дол. США ( екв. 1495282,96 грн) та податок на доходи нерезидентів на загальну суму 31700,42 грн фактично надійшов до бюджету згідно облікової картки платника ТОВ «Де Ново» - 29.10.2014.
Таким чином, вбачається несвоєчасна сплата цього податку до бюджету за період з 01.07.2012 по 31.12.2014 всього у сумі 89 738,19 грн за 2014 рік.
Окрім того, позивачем (орендар) укладено договір від 11.02.2011 № 11-02/2011 про надання послуг по оренді нежитлового приміщення з нерезидентом «KM Core Limited» (Cyprus) (орендодавець), згідно з яким орендар орендує нежитлове приміщення загальною площею 2001 кв.м. за адресою; м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3. Приміщення є власністю Орендодавця. Орендна плата складає 11,30 дол.США. Загальна вартість орендної плати становить 22611,30 дол. США.
Сторонами укладено додаткову угоду від 20.06.2013 №2, згідно з якою «KM Core Limited» додатково передано ТОВ «Де Ново» нежитлове приміщення 58,4 кв.м. з 01.07.2013. Орендна плата складає 11,30 дол.США. Загальна вартість орендної плати становить 23271,22 дол.США.
За період, що перевірявся, на виконання договору від 11.02.2011 № 11-02/2011 ТОВ «Де Ново» отримано послуг на суму 690217,56 дол.США, за які нерезиденту перераховано кошти в сумі 605343,72 дол.США (екв. 5837166,71 грн.) та утримано податок в сумі 106825,22 дол.США (екв. 1032665,55 грн).
Позивачем до перевірки було надано нотаріально засвідчені довідки від 25.01.2012 (Апостиль від 01.02.2012 № 38129/12), від 22.11.2013 (Апостиль від 26.11.2013 №113868/13), від 09.01.2014 (Апостиль від 10.01.2014 № 1361/14), які видані Міністерством фінансів Республіки Кіпр. Згідно з наданими довідками Компанія «KM Core Limited» є резидентом Кіпру.
Як зазначалось вище, між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр була підписана Конвенція про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи.
На виконання вимог Конвенції та відповідно до норм податкового законодавства України ТОВ «Де Ново» було нараховано та сплачено податок з доходів нерезидента із джерелом їх походження з України у розмірі 15 % від суми виплаченого доходу, а саме розмір виплаченого доходу - 712168,94 дол. США; сума додатку (15% від суми виплаченого доходу) - 106825,34 дол.США (екв. 1032665,55 грн).
Згідно з поданими документами встановлено порушення строків сплати (перерахування) податків до бюджету по договору позики від 01.08.2010 № 3 укладеним з нерезидентом «KM Core Limited», а саме:
платіжні доручення №102 від 25.03.2014 на загальну суму 19780,54 дол. США (205246,84 грн) та податок на доходи нерезидентів на загальну суму 34589,05 грн фактично надійшли до бюджету згідно облікової картки платника ТОВ «Де Ново» - 27.03.2014; 
платіжні доручення №107 від 26.03.2014 на загальну суму 19780,54 дол. США (209195,03 грн) та податок на доходи нерезидентів на загальну суму 39916,76 грн фактично надійшли до бюджету згідно облікової картки платника ТОВ «Де Ново» - 27.03.2014; 
платіжні доручення №2 від 08.05.2014 на загальну суму 19780,54 дол. США (229332,28 грн) та податок на доходи нерезидентів на загальну суму 40510,89 грн фактично надійшли до бюджету згідно облікової картки платника ТОВ «Де Ново» - 13.05.2014; 
платіжні доручення №3 від 08.07.2014 на загальну суму 39561,08 дол. США (463350,92 грн) та податок на доходи нерезидентів на загальну суму 40883,87 грн фактично надійшли до бюджету згідно облікової картки платника ТОВ «Де Ново» - 28.07.2014; 
платіжні доручення №8 від 12.09.2014 на загальну суму 19780,54 дол. США (256159,62 грн) та податок на доходи нерезидентів на загальну суму 45204,59 грн фактично надійшли до бюджету згідно облікової картки платника ТОВ «Де Ново» - 15.09.2014; 
платіжні доручення №11 від 15.10.2014 на загальну суму 19780,54 дол. США (256198,31 грн) та податок на доходи нерезидентів на загальну суму 45211,42 грн фактично надійшли до бюджету згідно облікової картки платника ТОВ «Де Ново» - 16.10.2014; 
платіжні доручення №17 від 24.11.2014 на загальну суму 19780,54 дол. США (297910,64 грн) та податок на доходи нерезидентів на загальну суму 52696,14 грн. фактично надійшли до бюджету згідно облікової картки платника ТОВ «Де Ново» - 26.11.2014; 
платіжні доручення №18 від 17.12.2014 на загальну суму 19780,54 дол. США (312115,30 грн) та податок на доходи нерезидентів на загальну суму 55079,11 грн фактично надійшли до бюджету згідно облікової картки платника ТОВ «Де Ново» - 18.12.2014.
Таким чином, вбачається несвоєчасна сплата позивачем податку з доходу нерезидента до бюджету за період з 01.07.2012 по 31.12.2014 а суму 354 091,83 грн за 2014 рік.
Позивач визнав порушення вказаних строків, проте зазначив, здійснював розрахунок податку з доходу нерезидента та перераховував до державного бюджету в той же день, коли дізнався про перерахування грошових коштів нерезиденту. Також позивач посилається на те, що несвоєчасне перерахування податку з доходу нерезидента відбувалося не з його вини, а через неприйняття відповідних нормативних актів Національним банком України. Однак, суд критично оцінює вказані доводи, адже позивачем не зазначено поважності причин несвоєчасної сплати податку і такі порушення були систематичні. 
Також суд відхиляє аргументи щодо неправильної кваліфікації податковим органом податкового порушення, а саме те, що в даному випадку має місце порушення правил сплати (перерахування) податків відповідно до статті 126, а не статті 127 ПК України. 
Суд зазначає, що податковим правопорушенням відповідно до статті 126 ПК України є вчинення дії (платником податку) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, але з затримкою (несвоєчасно), і критерієм для застосування штрафних санкцій є кількість днів такої затримки.
В той час, відповідно до статті 127 ПК України таким порушенням є бездіяльність податкового агента, тобто ненарахування, неутримання, несплата, неперерахування податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу.
Кваліфікуючою ознакою для застосування відповідальності відповідно до статті 127 ПК України в даному спорі є порушення саме податковим агентом встановлених правил щодо утримання податку у джерела виплати доходу. 
У спірних правовідносинах джерелом виплати доходу є сплата позики і відсотки за користування кредитом та орендна плата, з яких податковим агентом утримано податок на доходи нерезидента, але не перераховано у встановлені строки до бюджету.
Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі №813/6774/13-а, в якому зазначено, що положення статті 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.
Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК України.
Статтею 127 ПК України встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 ПК України), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. 
Вказану правову позицію підтримано Верховним Судом у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 820/11382/15, відповідно до якої судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для накладення штрафу згідно з ст. 127 ПК України. Розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.
Також ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 18.01.2021 у цій справі, направляючи її на новий розгляд до суду першої інстанції.
Таким чином, беручи до уваги вищевикладені норми законодавства, які діяли на час існування спірних правовідносин, та правову позицію Верховного Суду, оскільки позивачем під час виплати оподатковуваного доходу на користь нерезидента, у 2014 році згідно первинних документів, перераховано несвоєчасно до бюджету податок на доходи фізичних осіб, то контролюючим органом правомірно застосовано до нього штраф на підставі пункту 127.1 статті 127 ПК України. 
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Натомість, позивачем не надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги.
З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази, які є у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 05.01.2016 № 0000392203.

VI. Судові витрати.
Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.