Номер провадження 3-зв/754/1/26
Справа №754/21140/25
ПОСТАНОВА 
Іменем України

24 лютого 2026 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Панченко О.М.
за участю секретаря судового засідання - Сарнавського М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Скляренко У.В. у розгляді адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
УСТАНОВИВ:
В провадженні судді Деснянського районного суду м. Києва Скляренко У.В. перебуває справа № 754/21140/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
20.01.2026 р. ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив відвід головуючій - судді Скляренко У.В. від розгляду вищевказаної справі. Відвід було заявлено після відмови у допуску до участі у розгляді адміністративного матеріалу - Хоменка С.А. , який представився, як інший фахівець у галузі права. За допомогою підсистеми "Електронний суд" ОСОБА_1 створено документ з назвою "довіреність", якою він уповноважує Хоменка С.А. представляти його інтереси в судах України з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи. Хоменком С.А. документів, які б підтверджували його повноваження як адвоката у судовому засіданні не надано. Зазначене вище стало підставою для відводу головуючій-судді Скляренко У.В.
В порядку автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026 для розгляду вказаної заяви визначено суддю Панченко О.М.
При розгляді вказаної заяви про відвід судді суд приймає до уваги те, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.
Водночас, згідно з ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Згідно з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини норми КУпАП носять карний кримінально-правовий характер, а справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, тому адміністративні правопорушення підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п.п. 21-22).
Відтак, враховуючи вимоги ст.129 Конституції України, ч.1 ст.6, ч.1 ст.7, ст.9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також з метою додержання принципу законності, вважаю необхідним при вирішенні даної заяви про відвід, застосувати за аналогією загальні положення найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та керуватися положеннями Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).
Так частиною 1 ст. 81 КПК України встановлено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.
За приписами ч. 3 ст. 81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.
Розгляд заяви про відвід судді було призначено до розгляду з викликом учасників справи в судове засідання об 11.00 год 24.02.2026 року.
В судове засідання суддя Скляренко У.В. не з`явилася, надала письмові пояснення, згідно яких не вбачала підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про її відвід.
У своїх письмових пояснень суддя Скляренко У.В. зазначила, що відвід було заявлено після відмови у допуску до участі у розгляді адміністративного матеріалу - Хоменка С.А. , який представився, як інший фахівець у галузі права. За допомогою підсистеми "Електронний суд" ОСОБА_1 створено документ з назвою "довіреність", якою він уповноважує Хоменка С.А. представляти його інтереси в судах України з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи. Відповідно до положень ст. 131-2 Конституції України, яка є нормою прямої дії, з 01.01.2019 року виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді першої інстанції. Хоменком С.А. документів, які б підтверджували його повноваження як адвоката у судовому засіданні не надано.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про день та час розгляду відводу належним чином.
Розглянувши заяву про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Скляренко У.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення №754/21140/25, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.
Так, згідно з ч.1 ст.75КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цьогоКодексупорядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Крім того у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою. Вказаний перелік підстав для відводу судді є вичерпним.
Підставою для відводу заявник зазначає те, що головуючою у справі не допущено в якості його представника Хоменка С.А.
Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України (частина 2 статті 246 КУпАП).
Згідно частиною 1 статті 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
Рішенням Конституційного Суду України № 13-рп/2000 від 16 листопада 2000 року було встановлено, що положення частини 1 статті 59 Конституції України треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. При цьому було визнано такими, що не відповідають Конституції України положення частини 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яким обмежується право на вільний вибір особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як захисника своїх прав, крім адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Вказане рішення було ухвалене в листопаді 2000 року і відповідало положенням діючої на той час редакції Конституції України.
В той же час Законом № 1401-VIII від 02 червня 2016 року Конституцію України було доповнено статтею 131-2, відповідно до якої до Основного закону були внесені зміни, за якими виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Цим же Законом розділ XV «Перехідні положення» Конституції було доповнено п. 16-1, відповідно до якого - представництво відповідно до статті 131-2 цієї Конституції виключно адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, відповідно до положень статті 131-2 Конституції України, яка є нормою прямої дії, з 01 січня 2019 року виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді першої інстанції.
Відповідно до ст.80 КПК України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим. Тобто відвід має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, яка заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення судді від участі у судовому провадженні.
Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Крім того, ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим в розумінні ст.6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.
Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
Згідно ч.7 ст.56Закону України«Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу /самовідводу/, якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Розглядаючи відвід, суд бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він невмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
З огляду, що практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, пунктами 21, 22 рішення у справі «Надточій проти України», пунктом 55 рішення у справі «Гурепка проти України» справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних, отже справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути визначена малозначною та при розгляді питання про забезпечення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягають застосуванню норми КПК України, за якими виключно адвокат здійснює представництво особи в суді.
Отже, ОСОБА_1 не було надано суду документів, які б підтверджували повноваження Хоменка С.А. як адвоката, який може здійснювати захист інтересів ОСОБА_1., відтак Хоменко С.А. не уповноважений здійснювати захист інтересів ОСОБА_1. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, тому суддею Скляренко У.В. законно відмовлено у задоволенні указаного клопотання.
Інших матеріалів до заяви про відвід судді, які б містили інформацію про наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в зацікавленості та неупередженості судді, та які б виключали її участь у розгляді даної справи не надано.
З`ясоване свідчить про належне виконання суддею Скляренко У.В. обов`язків головуючого, під час розгляду справи та повне ведення процесу, що необхідне для прийняття рішення суддею відповідно до чинного законодавства та внутрішнього переконання.
Більше того, сама по собі незгода учасника провадження з процесуальними рішеннями судді, під час розгляду справи, не може бути підставою для відводу, а всі зазначені обставини можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції, у разі оскарження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, прийнятого суддею рішення за результатами розгляду справи у суді першої інстанції.
Наявність інших підстав, які передбачені законом, що виключають можливість участі судді Скляренко У.В. у розгляді справи не встановлено.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_1 про відвід судді Скляренко У.В. є необґрунтованими, а тому заява про відвід судді не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 2 КУпАП, ст.ст.75,80 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні відводу судді Деснянського районного суду м. Києва Скляренко У.В. у розгляді адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 24.02.2026 року.

Суддя О.М. Панченко