ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року м.Чернігів Справа № 620/2594/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді - Клопота С.Л., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та визнання протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,, 

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить наступне.
1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у перешкоджанні реалізації права ОСОБА_1 на відстрочку від призову під час мобілізації.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 №88 від 18.01.2026 №198, від 08.02.2026 №257, від 13.02.2026 №303 від 20.02.2026. №430 від 27.02.2026.
3. Зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Позов мотивовано тим, що рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 №88 від 18.01.2026 №198, від 08.02.2026 №257, від 13.02.2026 №303 від 20.02.2026. №430 від 27.02.2026 є протиправними та порушують його права.
Ухвалою судді від 12.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.
Представник відповідача у встановлений ухвалою суду строк подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено, враховуючи таке. 
ОСОБА_2 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі - Відповідач).
Матір Позивача ОСОБА_3 , відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №448443 від 30.03.2023 є особою з інвалідністю І групи.
Крім того, у Позивача є рідний брат ОСОБА_4 , який, відповідно до акта огляду медико-соціальної експертною комісії серії 12 ААГ №446607 від 30.03.2023 також є особою з інвалідністю І групи.
У період з 2023 по 2025 рік Позивачу надавалась відстрочка від призову під час мобілізації (надалі - відстрочка) на підставі пункту 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку зі здійсненням постійного догляду за братом — особою з інвалідністю І групи.
У грудні 2025 року Позивач виявив у застосунку «Резерв+», що інформація про надану йому відстрочку від призову під час мобілізації відсутня. При цьому у порядку, визначеному п.65 Порядку №560, Відповідач не повідомляв Позивача про скасування раніше оформленої відстрочки, а також не направляв повідомлення про необхідність надання додаткових документів у порядку, передбаченому п.60 Порядку №560.
03.12.2025 Позивач, через центр надання адміністративних послуг, звернувся до Відповідача із заявою про надання відстрочки на підставі пункту 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За результатами розгляду цієї заяви рішенням №5951 від 08.12.2025, Позивачу було відмовлено у наданні відстрочки. Підставою вказано наявність інших осіб, що можуть здійснювати догляд.
Після повторного звернення рішенням №6002 від 15.12.2025, Позивачу знову відмовлено у наданні відстрочки. Підставою вказано необхідність актуалізації акту про встановлення факту догляду.
Зазначені рішення не оскаржуються в рамках даної справи, оскільки є предметом оскарження в адміністративній справі №620/13540/25, яка перебуває на розгляді в Чернігівському окружному адміністративному суді, станом на теперішній час рішення по справі не прийнято.
Після відмов у наданні відстрочки за пунктом 14 частини першої статті 23 Закону №3543-XII, Позивач через центр надання адміністративних послуг звернувся до Відповідача із заявою про надання відстрочки на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з утриманням матері з інвалідністю І групи.
За результатами розгляду цієї заяви рішенням №6080 від 26.12.2025, Позивачу було відмовлено у наданні відстрочки. Підставою вказано наявність інших осіб, що можуть здійснювати догляд.
Зазначене рішення не оскаржується в рамках даної справи, оскільки є предметом оскарження в адміністративній справі №320/1150/26, яка перебуває на розгляді в Київському окружному адміністративному суді, станом на теперішній час рішення по справі не прийнято.
Після відмов у наданні відстрочки за пунктами 13, 14 частини першої статті 23 Закону №3543-XII, Позивач отримав акт встановлення факту здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю І групи.
15.01.2026 року Позивач, через центр надання адміністративних послуг, звернувся до Відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
До заяви були додані документи, що підтверджують родинні зв`язки між Позивачем та ОСОБА_3 свідоцтво про народження Позивача, свідоцтво про шлюб Позивача щодо зміни прізвища, копію паспорта матері, довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №448443 від 30.03.2023, акт про встановлення факту здійснення постійного догляду №01 від 13.01.2026.
Відповідач неодноразово відмовляв Позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Загалом Позивачем отримано такі рішення про відмову: №88 від 18.01.2026, №198 від 08.02.2026, №257 від 13.02.2026, №303 від 20.02.2026, №430 від 27.02.2026. 
Не погодившись з такими рішеннями, Позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Питання військового обов`язку в Україні набуло особливої актуальності в умовах воєнного стану. Розуміння того, хто такі військовослужбовці та хто належить до категорії військовозобов`язаних, є критично важливим для кожного громадянина.
Статус військовозобов`язаного в Україні визначається Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військовозобов`язані - це громадяни України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт з оборони держави. Вони є резервом для армії і можуть бути призвані на військову службу у разі потреби (ч. 9 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (положення п.п.1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 р).
Згідно положень ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово - облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством).
Частиною 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», визначено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово- обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
За змістом частини п`ятої статті 22 Закону № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Цей порядок визначає, зокрема, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Згідно із частиною сьомою статті 23 Закону № 3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 1 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Порядок №560), цей Порядок визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Пунктом 6 Порядку №560 визначено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає, зокрема: перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення; документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації.
За приписами пункту 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно із пунктом 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Приписами статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, наступні підстави для надання відстрочки від призову на військову службу:
- зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду (п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
- які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю (п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Як зазначено у позовній заяві, матір позивача гр. ОСОБА_3 , відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №448443, має інвалідність І групи внаслідок «загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату». Тобто фактично за таких даних особа підпадає під умови передбачені п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Разом з тим, цим же самим пунктом передбачено певні умови для надання військовозобов`язаному відстрочки від мобілізації, а саме - за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати.
Так, відповідно до вимог п.581 Постанови №560 зі змінами внесеними згідно з Постановою КМ № 1364 від 24.10.2025 (застосовується з 1 листопада 2025 року), віійськовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), у випадках, передбачених пунктом 9 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, та військовозобов`язані, які відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку, про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати зазначених осіб, а за умови наявності кількох військовозобов`язаних - додають заяву особи з інвалідністю I або II групи за формою згідно з додатком 15, в якій зазначається прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку особа з інвалідністю обирає для здійснення свого утримання.
Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного, який відповідно до закону зобов`язаний утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, або здійснює постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє:
- перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку,
- родинні зв`язки військовозобов`язаного та особи, яку відповідно до законодавства зобов`язаний утримувати військовозобов`язаний або за якою здійснює постійний догляд,
- наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.
Як зазначено у повідомленнях ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови у наданні Позивачеві відстрочки, причиною для такої відмови слугувало те, що Комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до даних з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження встановлено наявність ще одного члена першого ступеня споріднення, який не є військовозобов`язаним та відповідно до закону зобов`язаний утримувати свою матір - сестру позивача, рідну доньку гр. ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Окремо суд зазначає, що відповідно до даних позовної заяви, а саме при зазначені даних Позивача, та згідно Витягу про місце проживання, який додано до позову місце проживання гр. ОСОБА_1 визначено: АДРЕСА_1 .
Відповідно до даних паспорту та довідки ВПО, на підставі якої останній перебуває на військовому обліку саме в ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце фактичного проживання визначено за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки з Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 22.12.2025 року №770, позивач постійно проживає та доглядає за матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 .
При цьому суд наголошує, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації не звільняє військовозобов`язаного від виконання військового обов`язку визначеного частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації не виключає військовозобов`язаного з категорії військовозобов`язаних, не припиняє його перебування на військовому обліку.
Отже, наявність у військовозобов`язаного права на таку відстрочку не звільняє його від виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
З огляду на викладене, суд дійшов переконання, що, при винесенні оскаржуваного рішення, Відповідач діяв у межах повноважень, у спосіб та у порядку, визначених чинним законодавством, тому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог повністю.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_5 ) про визнання протиправними дій та визнання протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, – відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 15 квітня 2026 року. 

Суддя Сергій КЛОПОТ