Справа № 127/40436/25
Провадження № 2/127/9755/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

17 березня 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Сичука М.М.,
за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитними договорами №7991993 від 15.06.2024 – 89175 гривень 00 копійок, витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 2 422 гривні 40 копійок.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА". За Кредитним договором №7991993 від 15.06.2024 року, укладеним між Первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Відповідачем. Договір укладено в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням системи BankID НБУ та одноразового ідентифікатора, що підтверджує згоду Відповідача на умови кредитного договору та його акцепт пропозиції (оферти) Первісного кредитора.
Згідно з умовами Кредитного договору, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язалося надати Позичальнику кредит у розмірі 29?000,00 грн строком на 360 днів під стандартну процентну ставку 1,5% на день. Клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, дотримуючись періодичності сплати – кожні 15 днів.
Позивачем встановлено, що Відповідач порушував умови Договору, зокрема здійснював сплату періодичних платежів із простроченням або не здійснював їх у повному обсязі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Відомо, що до укладення цього кредитного договору Відповідач 34 рази оформляв кредитні договори з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», які були належним чином погашені, що свідчить про його обізнаність із процедурою оформлення та виконання кредитного договору.
24.12.2024 року між Первісним кредитором та Позивачем укладено Договір факторингу №01.02-35/24, відповідно до якого Первісний кредитор передав Позивачу право вимоги за Кредитними договорами, зокрема за договором №7991993. Сума заборгованості Відповідача за цим договором на дату складання позовної заяви становила 89?175,00 грн, у тому числі: тіло кредиту – 29?000,00 грн; відсотки за користування кредитом – 45?675,00 грн; неустойка – 14?500,00 грн.
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2026 відкрито провадження у даній цивільній справі та ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в заяві від просить суд розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує 
Відповідно до ч. 3ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила.
Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву на позов від відповідача не надходило.
Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 282-284 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
15.06.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №7991993 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Позичальник здійснив реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній систем.Первісного кредитора та заповнив електронну заявку на отримання кредиту через сайт https://creditplus.ua/. 
Первісний кредитор провів ідентифікацію та верифікацію особи Позичальника через систему BankID НБУ, що підтверджує достовірність та правомірність укладення договору.
15.06.2024 Позичальник прийняв оферту шляхом введення одноразового ідентифікатора, наданого на його телефонний номер, чим було підтверджено акцепт пропозиції та укладення Договору №7991993.
За умовами Договору, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язалося надати Позичальнику кредит у розмірі 29 000,00 грн строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,50% на день та періодичністю сплати процентів кожні 15 днів. Кредит надавався на картку Позичальника № НОМЕР_1 .
Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання: сплачував періодичні платежі із простроченням та/або не у повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Встановлено, що до укладення цього кредитного договору Позичальник неодноразово (34 рази) користувався кредитними послугами первісного кредитора, що свідчить про обізнаність із процедурою оформлення та виконання кредитних договорів.
24.12.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №01.02-35/24, за яким первісний кредитор передав права вимоги за кредитним договором №7991993 новому кредитору – Позивачу. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість за Договором становила: тіло кредиту – 29 000,00 грн; відсотки – 45 675,00 грн; неустойка – 14 500,00 грн., загальна заборгованість – 89 175,00 грн
Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення між первісним кредитором та позивачем договору факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором.
Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК України).
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.
Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором, що підтверджується документами від надавача платіжних послуг ТОВ "Контрактовий Дім".
Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому, в матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає.
Відповідач, у свою чергу, не сплатив своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що випливає з розрахунку заборгованості за договором, що наданий позивачем.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.
Разом з тим, первісний кредитор відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості здійснив нарахування штрафних санкцій за прострочення платежів на підставі п. 6.4.1 та 6.1.2 кредитного договору у сумі 14500 грн.
Проте, у даному випадку застосування штрафних санкцій є неможливим з огляду на дію прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції Закону України № 2120-IX від 15.03.2022, що набрав чинності 24.02.2022) встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи, що на час розгляду цієї справи в Україні діє воєнний стан, застосування відповідальності за ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також стягнення неустойки (штрафу, пені) виключається.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення штрафу у сумі 14500,00 грн, нарахованого відповідно до кредитного договору за несвоєчасне виконання зобов`язань відповідачем. Проте, з огляду на наведені вище положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, позивач позбавлений можливості стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії воєнного стану.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у наступному розмірі: основний борг – 29 000 грн, проценти за користування кредитом - 45675 грн, загалом 74?675,00 грн. В решті позовних вимог слід відмовити як таких, що не підлягають задоволенню з огляду на наведені вище обставини.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом «Про споживче кредитування».
Так, п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до п. 7-1 ч. 1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування» новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим ч. 2 ст. 3 цього Закону.
Частиною 1 статті 18 Закону «Про споживче кредитування» визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (ч. 3 ст. 18 Закон «Про споживче кредитування»).
Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. 00 коп., ціна позову становила 17575 грн. 00 коп., позов задоволено на суму 10175 грн. 00 коп., тобто на 83,7% (74?675,00 х 100 : 89175,00), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2?025 гривень 46 копійки (2422,40 х 83,7%) судового збору.
Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.
Керуючись ст. ст. 509, 512, 514, 516, 526, 530 ч.1, 1046 ч. 1, 1048 ч. 1, 1077 ч. 1 ЦК України, ст. ст. 81, 89, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Договором №7991993 від 15.06.2024 року у розмірі 74?675 грн. 00 коп. (сімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят п`ять гривень 00 копійок), яка складається з: заборгованості за основним боргом - 29000 грн.; заборгованості по відсотках – 45675,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» 2?025 гривень 46 копійки відшкодування зі сплати судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:
Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6;.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду виготовлений 23.03.2026.

Суддя: