Провадження №3/748/312/26
Єдиний унікальний № 748/575/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої - судді Майбороди С.М.,
за участю секретаря Пасько К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм ТОВ "Чернігівська індустріальна молочна компанія", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

за статтею 124 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Відповідно до складеного протоколу 22 лютого 2026 року ОСОБА_1 о 08 годині 49 хвилин, на 8 км автодороги Т2506, с. Рудка Чернігівського району Чернігівської області керував транспортним засобом марки MAN 06К д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки Schmitz Cargobull д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не був уважними, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміни, в результаті чого на слизькій ділянці дороги втратив керування транспортнимзасобом та здійснив з`їзд у кювет, чим порушив вимоги п.п. 12.1, п.п. 2.3 б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, вказавши, що їхав майже 20 км/год, на дорозі була ожеледиця, машину заносило, телефонували до служби автомобільних доріг, щоб посипали піском, але ніхто не приїхав. 

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справ про порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, необхідно з`ясувати наявність причинного зв`язку між порушенням водієм ПДР та наслідками, що настали, а виходячи із сукупності всіх обставин, що належать до предмета доказування, з огляду на особливості складу правопорушення, передбаченого у ст.124 КУпАП, оцінці підлягає наявність технічної можливості у водія уникнути наслідків адміністративного правопорушення та джерело створення аварійної ситуації.

Згідно п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №598053 встановлено, що в провину водієві ОСОБА_1 ставиться порушення ним вимог п.2.3.б, 12.1 ПДР з формулюванням «не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб реагувати на її зміну».

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.12.1 ПДР обов`язок водія полягає у виборі безпечної швидкості з урахуванням конкретної дорожньої обстановки. Водночас така норма не встановлює фіксованих критеріїв швидкості, а підлягає оцінці виключно з урахуванням об`єктивних умов руху, в т.ч. і стану дорожнього покриття.

Пункт 2.3.б містить загальні правила бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Відповідно до Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 22.02.2026 р. дорожнє покриття проїжджої частини, де відбулась ДТП, мало засніженість та зимову слизькість, а отже дорога була слизькою.

Вказана обставина також підтверджується дослідженими в судовому засіданні відеозаписом, на яких зафіксовано наявність ожеледиці та відсутність чищення і обробки проїжджої частити дороги. Зі схеми ДТП від 22.02.2026 р. вбачається, що в графі «стан покриття проїзної частини» зазначено «ожеледиця». 

Зазначені умови стану дорожнього покриття об`єктивно характеризуються як підвищено небезпечні та такі, що не відповідають вимогам ДСТУ 3587-97, що прямо впливає на можливість безпечного керування водієм транспортним засобом.

З аналізу обставин пригоди, що мала місце 22.02.2026 р., судом встановлено, що водій ОСОБА_1 вжив усіх залежних від нього заходів для забезпечення безпеки руху, зокрема рухався з мінімальною швидкістю, слідкував на дрожньою обстановкою, врахував стан дорожнього покриття. Однак, наявність на дорожньому покритті суцільного льоду (зимової слизькості), який в силу вимог закону мав бути ліквідований дорожніми службами, створила умови, за яких технічні характеристики гальмівної системи автомобіля та зчеплення шин із дорогою стали неефективними. Вказані обставини за своєю природою є непереборним фактором для водія, що виключає його суб`єктивну вину.

Відповідно до п.1.4 ПДР України, кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Це право поширюється і на дорожні служби, які зобов`язані утримувати дорогу в безпечному стані, а відтак водій ОСОБА_1 мав законне сподівання на те, що дорожнє покриття оброблене протиожеледними матеріалами згідно з нормами ДСТУ.

За таких обставин суд дійшов переконання, що дорожньо-транспортна пригода стала наслідком неналежного експлуатаційного стану дорожнього покриття, який виступив самостійним і визначальним фактором виникнення аварійної ситуації.

Встановлення швидкості руху транспортного засобу за обсягом та характером його деформації є складним процесом, що потребує спеціальних знань у галузі криміналістичного дослідження транспортних засобів та обставин ДТП. Відповідно до ст. 251 КУпАП, такі дані мають підтверджуватися висновком експерта, а не суб`єктивним припущенням особи, яка складає протокол.

Матеріали справи не містять жодних належних доказів (даних технічних приладів контролю швидкості, розрахунків гальмівного шляху), які б об`єктивно підтверджували перевищення ОСОБА_1 встановлених лімітів швидкості або обрання швидкості, що не відповідала дорожній обстановці.

Враховуючи підтверджений факт незадовільного стану дорожнього покриття (що не відповідає ДСТУ), характер пошкоджень автомобіля може бути наслідком саме дорожніх умов, а не швидкості руху.

За таких обставин, висновок інспектора про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.3.б, 12.1 ПДР є суб`єктивним припущенням, яке не підтверджене належними та допустимими доказами, що згідно зі ст.62 Конституції України трактується на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно п.38 Постанови КМ України від 30.03.94 року N198 основними вимогами до транспортно-експлуатаційного стану дорожніх об`єктів є відповідність контрольованих показників окремих їх елементів і об`єктів у цілому ДСТУ 3587. Згідно з п 3.1.18 вказаного ДСТУ, усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації, а відтак, вказана дорога, де сталася дорожньо-транспортна пригода, її стан, за наявності ожеледиці, що зафіксовано у схемі дорожньо-транспортної пригоди, не відповідає державному стандарту.

Отже, за відсутності доказів, які б беззаперечно свідчили про недотримання ОСОБА_1 вимог п. 2.3.б, 12.1 ПДР, зважаючи на обставини справи, а також приймаючи до уваги невідповідність ділянки дороги, де мала місце дорожньо-транспортна пригода, вимогам державних стандартів, в його діях не вбачається порушень ПДР, які б мали причинний зв`язок з обставинами виникнення дорожньо-транспортної пригоди, та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Сам по собі факт дорожньо-транспортної пригоди не є безумовним доказом порушення водієм ПДР. За конкретних обставин водій ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним станом покриття проїзної частини під час ожеледиці не був об`єктивно спроможний, навіть рухаючись на мінімальній швидкості автомобіля, запобігти зіткнення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя          С.М.Майборода