КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2026 року м. Київ справа №320/6690/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТФРУТ» до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕСТФРУТ» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі – відповідач 1) та Державної податкової служби України (далі – відповідач 2), в якому просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо зняття з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТФРУТ» (податковий номер – 45300116) помилково самостійно нараховані штрафні санкції в розмірі 134 938,00 грн;
зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві та Державну податкову службу України зняти з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТФРУТ» (податковий номер – 45300116) помилково самостійно нараховані штрафні санкції в розмірі 134 938,00 грн. та нараховану пеню в розмірі 13,85 грн.
В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що оскільки Товариством самостійно виявлено та усунуто з дотриманням порядку, вимог та обмежень, визначених статтею 50 Податкового Кодексу України помилок при поданні декларації з ПДВ за жовтень 2024, а воєнний стан на території України не скасований, то, відповідно, ГУ ДПС у м. Києві мало всі законні підстави для зняття з нього самостійно нарахованої штрафної санкції, однак не вчинило жодних дій чим порушила право платника податку на звільнення від нарахування та сплати штрафних санкцій, передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, та пені.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/6690/25 передана до розгляду судді Парненко В.С.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 13.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі №320/6690/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачі подали до суду відзиви на позовну заяву.
Так, відповідач 1 заперечує проти вимог позову у повному обсязі та зазначає, що чинним законодавством не передбачено можливості скасування або виправлення нарахованої штрафної санкції з ПДВ, що відображена у рядку 18.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ контролюючим органом, оскільки сума штрафу, нарахована платником самостійно у зв`язку з виправленням помилки, не є показником декларації, платник самостійно обчислив та нарахував суму відповідно до поданого уточнюючого розрахунку, і сума штрафної санкції вважається узгодженою.
Відповідач 2 не погоджується з доводами позовної заяви та вважає їх такими, що не відповідають нормам чинного законодавства. Податковим кодексом не передбачено можливості скасування чи виправлення нарахованої штрафної санкції з ПДВ, що відображена в уточнюючому розрахунку з ПДВ, оскільки: сума штрафу, нарахована платником самостійно у зв`язку з виправленням помилки, не є показником декларації, який приймає участь у визначенні податкових зобов`язань звітного (податкового) періоду; є фінансовою відповідальністю платника (підпункт 111.1.1 пункту 111.1 статті 111 Кодексу) за порушення податкового законодавства, суму якої платник самостійно обчислює та нараховує відповідно до поданого уточнюючого розрахунку з відповідного податку, отже, сума штрафної санкції вважається самостійно узгодженою платником. За таких підстав, на думку ДПС України, позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
19.11.2024 позивачем подано декларацію з ПДВ за жовтень 2024 року. 
У подальшому Товариством самостійно виявлено помилку в частині визначення податкового кредиту, у зв`язку з чим 03.12.2024 подано уточнюючий розрахунок відповідно до статті 50 Податкового кодексу України.
При поданні уточнюючого розрахунку платником у рядку 18.1 було відображено суму штрафу у розмірі 134 938,00 грн, що, як підтверджується матеріалами справи, відбулося помилково.
Надалі Товариством подано уточнюючі розрахунки від 04.12.2024 та 10.01.2025 з від`ємним значенням рядка 18.1 з метою скасування помилково нарахованого штрафу. Однак в інтегрованій картці платника податків зазначена сума продовжила обліковуватися.
14 січня 2025 року Товариство звернулось до Головного управління ДПС у м. Києві із заявою про врегулювання зазначеного питання та просило скасувати помилково нарахований в уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2024 року штраф у розмірі 134 938,00 грн та зняти із податкових зобов`язань Товариства зазначену помилково нараховану суму. 
Листом від ГУ ДПС у м. Києві від 20.01.2025 №3712/6126-15-04-07-06 відповідач 1 повідомив: «Під час подання ТОВ «БЕСТФРУТ» (податковий номер – 45300116) уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2024 року (реєстраційний номер №9365851621 від 03.12.2024) платником було помилково самостійно нараховано 3% штрафних санкцій у розмірі 134938,00 гривень». 
У цьому ж листі зазначено, що тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, у разі самостійного виправлення платником податків з дотриманням порядку, вимог та обмежень, визначених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що призвели до заниження податкового зобов`язання, такий платник звільняється від нарахування та сплати штрафних санкцій, передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, та пені. 
Водночас, податковий орган вказав, що в умовах дії пп. 69.38 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» Кодексом не передбачено можливості скасування або виправлення нарахованої штрафної санкції з ПДВ, що відображена у рядку 18.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).
Пунктом 15.1, 15.2 ст.15 ПК України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний:
- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;
- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 46.1 ст.46 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п.49.1 ст.49 ПК України).
Порядок внесення змін до податкової звітності регулюється ст.50 ПК України, згідно з якою у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:
а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;
б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.
Відповідно до підпункту 69.38 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, у разі самостійного виправлення платником податків з дотриманням порядку, вимог та обмежень, визначених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що призвели до заниження податкового зобов`язання, такий платник звільняється від нарахування та сплати штрафних санкцій, передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, та пені.
В умовах дії пп. 69.38 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ, платники мають право не заповнювати рядок в уточнюючій податковій звітності з відповідного податку, який передбачає самостійне нарахування штрафної санкції.
Суд зазначає, що Листом від 20.01.2025 №3712/6126-15-04-07-06 контролюючий орган фактично визнав, що штраф було нараховано платником помилково, проте зазначив про відсутність механізму його скасування.
Те саме було зазначено відповідачами у відзивах на позовну заяву.
Проте, на переконання суду, посилання відповідачів на відсутність механізму скасування штрафу не може бути підставою для обмеження прав платника, оскільки облік у інтегрованій картці має відображати реальний стан податкових зобов`язань.
Доводи відповідачів про самостійно узгоджений характер штрафу суд вважає необґрунтованими, оскільки узгодженість грошового зобов`язання не може легалізувати очевидну технічну помилку, а фінансова відповідальність можлива лише за наявності складу правопорушення.
Крім того, норма пп. 69.38 ПК України має імперативний характер і прямо звільняє платника від відповідальності.
За таких обставин, суд вважає обґрунтованими аргументи позивача, покладені ним в основу його правової позиції.
Разом з тим, суд, виходячи із загальних засад судочинства, вказує, що позивачем обрано некоректний спосіб захисту, з огляду на що останній підлягає коригуванню.
Враховуючи положення статей 2, 5, 9 та 245 КАС України, а також усталену практику Європейського суду з прав людини, судове рішення має забезпечувати ефективне та реальне поновлення порушеного права.
З огляду на те, що облік грошових зобов`язань платника податків здійснюється шляхом ведення інтегрованої картки платника, саме внесення змін до цієї картки шляхом скасування помилково відображеної суми є належним та ефективним способом захисту.
Загальне формулювання “зняти штраф” не гарантує фактичного усунення порушення та може ускладнити виконання рішення, що суперечить принципу ефективності судового захисту.
За наведених обставин у сукупності, адміністративний позов слід задовольнити з коригуванням обраного способу захисту, а саме: шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у м. Києві щодо невнесення змін до інтегрованої картки платника податків ТОВ «БЕСТФРУТ» в частині помилково облікованої суми штрафних санкцій та зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві, ДПС України внести зміни до інтегрованої картки платника податків ТОВ «БЕСТФРУТ» шляхом виключення (скасування) штрафних санкцій у розмірі 134 938,00 грн та пені у розмірі 13,85 грн.
Саме такий спосіб захисту, на переконання суду, призведе до належного відновлення порушених прав позивача.
Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно із частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з коригуванням обраного способу захисту.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з наявної у матеріалах справи платіжної інструкції від 30.01.2025 №98, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 18750,00 грн. 
Відтак суд присуджує на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТФРУТ» судові витрати у розмірі 3028,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, оскільки, як було встановлено судовим розглядом справи, саме Головним управлінням ДПС у м. Києві було допущено протиправну бездіяльність відносно позивача.
Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТФРУТ» до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, – задовольнити частково;
Визнати протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у м. Києві щодо невнесення змін до інтегрованої картки платника податків ТОВ «БЕСТФРУТ» в частині помилково облікованої суми штрафних санкцій;
Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві, ДПС України внести зміни до інтегрованої картки платника податків ТОВ «БЕСТФРУТ» шляхом виключення (скасування) штрафних санкцій у розмірі 134 938,00 грн та пені у розмірі 13,85 грн;
В іншій частині вимог позову відмовити;
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТФРУТ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.