РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
24 лютого 2026 р.  Справа № 120/8561/24
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ-СЕРВІС" до: головного управління ДПС у Вінницькій області про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ-СЕРВІС" до головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи складено Акт №16876/02-32-07-12/21389255 та прийнято податкові повідомлення з яким позивач не погоджується частково. Так, товариство просить суд визнати протиправними та скасувати:
- податкове повідомлення - рішення від 24.05.2024 №0190360701 про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток в розмірі 250 000 грн.;
- податкове повідомлення - рішення від 24.05.2024 №0190350701 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 375 000 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 300 000 грн. та за штрафними санкціями 75 000 грн;
- податкове повідомлення - рішення від 24.05.2024 №0190380701 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в частині суми 479 166,25 грн. в тому числі за податковим зобов`язанням - 383 333 грн, та а штрафними санкціями в сумі 95833,25 грн.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву у якому проти позову заперечив та просить суд у його задоволенні відмовити. Зазначено, що перевіряючи в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ "ГАРАНТ-СЕРВІС" та ТОВ "РЄЛІЗПРОЕКТ" укладено договір від 07.09.2021 №53 на виконання підрядних робіт на об`єкт будівництва автомобільної дороги загального користування державного значення М-28 Одеса-Южний-/М-14/ з під`їздами (під`їзд до Одеського морського порту) в Одеській області. Виконання робіт оформлено ТОВ "РЄЛІЗПРОЕКТ" відповідними актами за формою КБ-2в: на загальну вартість робіт за 2021 рік в сумі 1 666 667, за 2022 рік в сумі 250 000 грн., що включені до складу собівартості.
проведеним аналізом Єдиного реєстру податкових накладних/розрахунку коригування за період 2021-2022 років встановлено, що ТОВ "РЄЛІЗПРОЕКТ" роботи пов`язані з будівництвом доріг були надані лише позивачу. Роботи, що надавалися іншим контрагентам стосуються саме будівництва будівель та внутрішньо будинкових робіт. 
Так, проведеним в ході перевірки аналізом контрагента-постачальника ТОВ "РЄЛІЗПРОЕТ" встановлено відсутність у нього матеріально-технічної бази, достатньої кількості трудових ресурсів та інших необхідних засобів для виконання на замовлення ТОВ "ГАРАНТ-СЕРВІС" робіт та послуг зазначених в актах виконаних робіт, а відтак неможливістю виконання ним таких робіт. Відповідно, акти виконаних робіт складені по операціях, які фактично не відбулися, є такими, що складені з порушенням та не можуть вважатися первинними документами.
Внаслідок віднесення до складу витрат вартості робіт, фактичне виконання яких не підтверджується, ТОВ "ГАРАНТ-Сервіс" порушено вимоги п. 44.1 с. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ, п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого Міністерством фінансів України за №318 від 31.12.1999, в результаті чого завищено показник в рядку "2050 "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) на суму 1 916 667 грн. в тому числі за 2021 рік завищено на суму 1 666 667 грн,. за 2022 рік на суму 250 000 грн.
Крім того, ТОВ "РЄЛІЗПРОЕКТ" складено та зареєстровано у ЄРПН на ТОВ "ГАРАНТ-СЕРВІС" податкові накладні на загальну суму 2 300 000 грн., у ому числі ПДВ 383 333 грн.
Суми ПДВ, визначені у таких податкових накладних позивачем відображено у складі податкового кредиту відповідних звітних періодів.
Таким чином, внаслідок віднесення до складу витрат вартості робіт, фактичне виконання яких не підтверджується, ТОВ "ГАРАНТ-СЕРВІС" порушено вимоги пункту 44.1, ст. 44, п. 198.1 та п. 198.6 ст. 198 ПКУ в результаті чого завищено суму податкового кредиту на загальну суму 383333 грн, у тому числі: за жовтень 2021 року на суму 91667 грн, за листопад 2021 року на суму 11666, за грудень 2021 на суму 12500грн. за січень 2022 на суму 33333 грн, за червень 2022 року на суму 16667 грн.
З урахуванням зазначеного, на переконання представника відповідача, оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийнято відповідачем відповідно до вимогою чинного податкового законодавства України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Інших заяв по суті до суду не надходило.
Розглянувши подані заяви по суті справи та докази для їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.
ТОВ "ГАРАНТ-СЕРВІС" зареєстровано 08.04.1997 Вінницьким міським управлінням юстиції та взято на облік в органах Державної податкової служби 10.04.1997 року.
Головним управління ДПС у Вінницькій області на підставі наказу від 14.03.2024 №1408к проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "ГАРАНТ-СЕРВІС" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, з питань внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.
За результатами перевірки складено Акт перевірки №16876/02-32-07-12/21389255 від 24.04.2024 на підставі яких винесені податкові повідомлення - рішення від 24.05.2024:
- №0190360701 про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток нас суму 3 170 0511 грн.
- №0190350701, яким відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, пп. 58.1 ст. 58 ПКУ та п. 123.2 ст123 ПКУ ТОВ "ГАРАНТ-СЕРВІС" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток у сумі 300000 грн. та за штрафними санкціями на 75 000 грн.
- №0190380701, яким згідно з відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, пп. 58.1 ст. 58 ПКУ та п. 123.2 ст123 ПКУ ТОВ "ГАРАНТ-СЕРВІС" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 552685 грн. за основним платежем та за штрафними санкціями на 138 172 грн.
Позивач із податковими повідомленнями- рішенням не погоджується в частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток в розмірі 250 000 грн. (ппр №0190360701), збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в частині суми 479 166,25 грн. в тому числі за податковим зобов`язанням - 383 333 грн, та а штрафними санкціями в сумі 95833,25 грн. (ппр №0190380701) та з податковим повідомленням - рішенням №0190350701 вцілому, а тому звернувся до суду.
Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 44 Податкового кодексу України для підтвердження даних податкового обліку та фінансової звітності платник податків повинен мати належним чином оформлені первинні документи, що відповідають вимогам законодавства. Контролюючий орган, виносячи податкове повідомлення-рішення, посилався на відсутність належного документального підтвердження витрат на транспортні послуги та логістику паливно-мастильних матеріалів.
Згідно з частиною другою статті 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі по тексту - Закон №996-ХІV) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до статті 1 Закону №996-ХІV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Статтею 9 Закону №996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України щодо достовірності доказів.
Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, закріплений в статті 4 Закону №996-XIV, так само характеризує і податковий облік.
Надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема, про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.
В ході перевірки контролюючий орган дійшов висновків про те, що ТОВ "ГАРАНТ-СЕРВІС" до складу собівартості реалізованої продукції віднесено вартість послуг отриманих від ТОВ "РЄЛІЗПРОЕКТ" на загальну суму 11 916 667 грн на підставі первинних документів, складених з порушенням вимог статті 9 Закону №996-ХІV та які не можливо достовірно оцінити.
Також відповідач в акті перевірки зазначив, що ТОВ "РЄЛІЗПРОЕКТ" перебуває на обліку В ГУ ДПС в Одеській області, основний вид діяльності 41.10 - організація будівництва будівель. Проведеним аналізом ЄРПН за період 2021-2022 роки встановлено, що роботи, пов`язані з будівництвом доріг були надані лише ТОВ "ГАРАНТ-СЕРВІС". Роботи, що надавалися іншим контрагентам стосуються саме будівництва будівель та внутрішньобудинкових робіт. 
Крім того, відповідно до актів приймання виконаних робіт за формою КБ-2в ТОВ "РЄЛІЗППОЕКТ" роботи для ТОВ "ГАРАНТ-СЕРВІС" надавалися із використанням спеціальної техніки: бульдозери, катки, екскаватори. Проведеною перевіркою встановлено, що відповідно до даних фінансової звітності за 2021 рік балансова вартість основних засобів ТОВ "РЄЛІЗПРОЕКТ" становить 142,1 тис. грн., відомості про основні засоби (звітність за формою 20-ОПП) до контролюючого органу підприємства не подано. Разом з тим, відповідно до даних ЄРППН встановлено відсутність придбання ТОВ "РЄЛІЗПРОЕКТ" ПММ, запчастин та інших товарно-матеріальних цінностей, які б свідчили про наявність у підприємства транспортних засобів, машин чи механізмів.
Враховуючи зазначене, за результатами перевірки встановлено відсутність у ТОВ "РЄЛІЗПРОЕКТ" достатньої матеріально-технічної бази для можливості фактичного виконання підрядних робіт на об`єкті будівництва автомобільної дороги загального користування державного значення М-28 Одеса-Южний-/М-14/ з під`їздами в Одеській області. 
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "ГАРАНТ-СЕРВІС" (Замовник) та ТОВ "РЄЛІЗПРОЕКТ" (підрядник) укладений договір від 07.09.2021 №53 на виконання підрядних робіт на об`єкті будівництва автомобільної дороги загального користування державного значення М-28 Одеса-Южний-/М-14/ з під`їздами в Одеській області. 
На виконання договору позивач надав акти наданих послуг підписані між сторонами, за формою КБ-2в на загальну суму 2 300 000 грн.
Дослідивши надані позивачем документи та надаючи правову оцінку доводам відповідача, суд враховує, що висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій зроблені виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних ДПС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента позивача носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.
Верховний Суд в постанові від 24.06.2020 (справа №826/23538/15) зазначив, що висновки про відсутність достатніх як трудових так і матеріальних ресурсів контролюючим органом здійснені на підставі податкової інформації, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, проте така інформація також носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є достатнім доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.
Поняття добросовісний платник, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.
При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.
В постанові від 04.06.2020 по справі №340/422/19 Верховний Суд дійшов до висновку, що нереальність господарських операцій з продажу платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.
При дотриманні платником податків законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність продавця про зазначення покупцями недостовірних відомостей.
Верховний Суд в постанові від 01.03.2023 по справі №380/9660/21 дійшов висновку, що доводи щодо відсутності контрагента позивача трудових та матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності, не виключають можливість виконання господарської операції, не спростовують обставин поставки товару, адже така діяльність може здійснюватися не лише за рахунок власних ресурсів, але й за рахунок ресурсів, що належать іншим особам (найманих ресурсів) в тому числі не платникам ПДВ.
В акті перевірки відсутня інформація про проведення органами ДПС зустрічної або будь-якої іншої перевірки ТОВ "РЄЛІЗПРОЕКТ" з питань здійснення господарських операцій з ТОВ "Гарант-Сервіс".
Суд зазначає, що належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності відповідачем надано не було. Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Тобто сама по собі недостатність персоналу не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №520/4829/19 та від 21.10.2020 у справі №140/1845/19, від 10.08.2023 у справі №640/18283/21.
Принцип індивідуальної відповідальності платника податків також застосував ЄСПЛ у рішеннях у справах "Бізнес Супорт Центр проти Болгарії", "Булвес АД проти Болгарії", "Інтерсплав проти України", визначивши, що платник податків не може нести відповідальність за зловживання свого контрагента, якщо не буде доведено залученість цього платника до таких зловживань.
Контролюючий орган в свою чергу не надав доказів того, що надані позивачем документи складені з порушенням вимог Закону №996-XIV та Податкового кодексу України. Тому такі документи є достатніми підставами для висновку про реальність господарських операцій ТОВ "Гарант-Сервіс" з ТОВ "РЄЛІЗПРОЕКТ".
На підставі наведеного суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень 24.05.2024 №0190360701 про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток в розмірі 250 000 грн., №0190350701 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 375 000 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 300 000 грн. та за штрафними санкціями 75 000 грн; а також №0190380701 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в частині суми 479 166,25 грн. в тому числі за податковим зобов`язанням - 383 333 грн, та а штрафними санкціями в сумі 95833,25 грн.
У пункті 110 рішення у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" Європейський суд з прав людини визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.
В процесі судового розгляду податковий орган не надав належних доказів вчинення позивачем податкових правопорушень та не довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, тому позовні вимоги необхідно задоволити.
У зв`язку з задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 24.05.2024 №0190360701 про зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 250 000 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 24.05.2024 №0190350701 про збільшення грошового зобов`язання податку на прибуток в сумі 375 000 грн. в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 300 000 грн та за штрафними санкціями у сумі 75 000 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 24.05.2024 №0190380701 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в частині зобов`язання на суму 479 166,25 грн. в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 383 333,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 95833,25 грн.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ -СЕРВІС" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області витрати зі сплати судового зору у розмірі 15 841,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ - СЕРВІС" (вул. Кальницька. 2а, м. Вінниця, 21017, код ЄДРПОУ 21389255)
Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ 44069150)

Суддя Комар Павло Анатолійович