МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2026 р.  	№ 400/11848/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 	

до відповідача	Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, вул. Госпітальна, 16,м. Київ,01133, 	

про	визнання протиправним та скасування в частині висновку, оформленого протоколом від 01.09.2025 року № 2025/0901/1902/2028-3; зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Центральної Військово- лікарської комісії Збройних Сил України (далі також - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати висновок Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (Код ЄРДПОУ: 08356179) в частині встановленого причинного зв`язку захворювання, яке призвело до 3 групи інвалідності ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) відображеного в протоколі засідання штатної військово—лікарської комісії «Центральна ВЛК ЗСУ (Київ)» зі встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2025/0901/1902/2028-3 від 01.09.2025 року; Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України (Код ЄРДПОУ: 08356179) змінити в протоколі засідання №2025/0901/1902/2028-3 від 01.09.2025 року щодо причинно-наслідкового зв`язку захворювань ОСОБА_1 (Ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) формулювання з неправильного «Захворювання. ТАК. пов`язані з проходженням військової служби», на правильне формулювання причинно-наслідкового зв`язку - «Захворювання. ТАК. пов`язані із захистом Батьківщини», передбаченому підпунктом «ґ» пункту 21.5 розділу II Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402.
Ухвалою суду від 7.11.2025 року було відкрито провадження в даній справі та вирішено, у зв`язку з належністю даної справи до категорії справ незначної складності у відповідності до вимог п. 10 ч. 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), враховуючи вимог ч.ч. 1-2 статті 257 КАС України, здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та проведення судового засідання .
Вказана ухвала суду була отримана позивачем та відповідачем.
Виходячи з наведеного, судом робиться висновок про те, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про обставини її розгляду у визначеному ухвалою суду від 07 листопада 2025 року порядку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Комісією безпідставно не враховано той факт, що захворювання позивача виникло в період служби у військової частині, що входить до складу діючої армії, а саме під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони (абзац «а» підпункту 21.5 пункту 21 розділу II Положення №402), що відповідно до абзацу «г» підпункту 21.5 пункту 21 розділу II Положення №402 є підставою для встановлення причинно-наслідковий зв`язок захворювань - «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».
На адресу суду від відповідача відзив на адміністративний позов, не надходив, повідомлений про розгляд справи належним чином
Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, - встановив наступне, Перебуваючи на бойовому посту в мене відбулося раптове погіршення фізичного стану та після огляду лікарем медичного пункту був госпіталізований до військової частини НОМЕР_2 (військовий шпиталь).
Факт звернення до лікаря безпосередньо під час несення бойовою чергування підтверджую фотокопією двох сторінок медичної книжки та Випискою із медичної карти стаціонарного хворого кардіологічною центру від 30.04.2024 року №5847/948. Копії цих документів додаю до позову в якості доказу.
25 квітня 2024 року був переведений до Миколаївської обласної клінічної лікарні де мені було встановлено діагноз: Гострий (25.04.2024 року) задньо-діафрагментальний інфаркт міокарда із рубцем Q. Вказаний інфаркт позивач переніс безпосередньо находячись на бойовому чергуванні.
Також хочу звернути увагу шановного суду, що у Свідоцтві про хворобу від 28.05.2024 року №271 головою Регіональної військово - лікарської комісії вказано, що довідку про участь в бойових діях не надано. (Копію Свідоцтва про хворобу від 28.05.2024 року №271 додаю до позову).
Судом встановлено, що інфаркт міокарду позивач отримав в 19.20 год. 24.04.2024 року під час безпосереднього виконання бойових завдань з охорони, оборони та безпосереднього прикриття аеродрому на посаді старшого вогневої групи у складі чергової бойової обслуги.
Довідку про участь в бойових діях до Регіональної військово - лікарської комісії мною не надано у зв`язку з тим, що зі слів начальника відділу кадрів військової частини НОМЕР_3 повторно ці довідки військовою частиною, як що військовослужбовець є учасником бойових дій, військовою частиною не надаються (зі слів начальника відділу кадрів військової частини НОМЕР_3 ).
Позивач є учасником бойових дій ще з 2018 року. 28 травня 2024 року отримав Свідоцтво про хворобу №271 згідно пункт 12 цього свідоцтва визначено, що захворювання ТАК пов`язане з проходженням військової служби.
З цім формулюванням у свідоцтві про хворобу в частині встановлення причинного зв`язку позивач не погодився , тому 18.10.2024 року направив запит на отримання публічної інформації Керівнику військово-медичного клінічного центру Південного реї іону та Керівнику обласного центру медико - соціальної експертизи Миколаївської міської ради.24.10.2024 отримав відповідь від обласного центру медико—соціальної експертизи Миколаївської міської ради №123 в якому мені було запропоновано звернутись до регіональної комісії ВЛК з метою зміни причини захворювання.
24.10.2024 року отримав відповідь від 18 регіональної військово—лікарської комісії МО України №1463-з. У відповіді було вказано, що наданих мною на розгляд документів недостатньо для зміни причинного зв`язку захворювання. Згідно пункту 21.25 глави II вимог Положення про військово - лікарську експертизу в ЗСУ. затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 року №402 (зі змінами) був вказано перелік необхідних документів, які я повинен надіслати на їхню адресу задля прийняггя ними рішення за моєю заявою (копію Відповіді 18РВЛК від 24.10.2024 року №1463.13.11.2024р надіслав на адресу 18 регіональної військово - лікарської комісії МО України чергову заяву для зміни причинного зв`язку захворювання та надав всі необхідні документи згідно вказаного ними переліку необхідних документів. Задля підтвердження мого твердження додаю до позову заяву щодо встановлення причинного зв`язку наявного захворювання з виконанням обов`язків військової служби при захисті Батьківщини та внесення зміни до свідоцтва про хворобу в частині встановлення причинного зв`язку. В заяві вказано перелік документів, що додаються до заяви, які я надіслав до 18РВЛК за їх вимогою.31.12.2024 року отримав лист від І8 РВЛК №1598-з. 
Відповідь на заявлені вимоги позивач не отримав. Останьому було надіслано витяги з протоколу засідання 18 РВЛК про причинний зв`язок захворювання 
04.01.2025 позивач повторно звернувся до 1 8 регіональної військово — лікарської комісії МО України з проханням на підставі статті 40 Конституції України, статті 20 Закону України «Про звернення громадян» та наведених мною фактів - внести зміни до пункту 12 Свідоцтва про хворобу від 23.05.2024 року №271 в частині встановлення причинного зв`язку та вказати, що захворювання. ТАК. пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при захисті Батьківщини.31.01.2025року отримав лист від 18РВЛК №58-з.
Відповідно до п.2.4.10 Положення №402 постанова ВЛК може бути оскаржена до ВЛК вищого рівня. Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі - Відповідач).
04.03.2025 року позивач звернувся до Керівника ЦВЛК з відповідною заявою щодо встановлення причинного зв`язку наявного захворювання з виконанням обов`язків при захисті Батьківщини та внесення зміни до Свідоцтва про хворобу в частині встановлення причинного зв`язку.
Жодної вмотивованої Постанови з викладенням всіх обставин та аргументів згідно приписів п.2.3.5. Положення №402, а також будь якої відповіді від відповідача не отримав.
Вважаючи, що у даному випадку наявна протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень відповідача по справі, яка полягала у неправомірної відмові у повторному розгляді заяви позивача щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, отриманого позивачем під час захисту Батьківщини, позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
31.07.2025 року Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №400/3733/251 мій Позов до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України щодо не проведення перегляду позивача причинного зв`язку отримання захворювання під час захисту Батьківщини, викладеної 18 Регіональною військово-лікарською комісією МО України у Свідоцтві про хворобу від 28.05.2024 № 271.зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України (вул. Госпітальна. 16, м. Київ. 01133, код СДРПОУ 08356179) повторно розглянути заяву позивача щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, отриманого під час захисту Батьківщини.12.09.2025 рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи встановлено про наявність в мене раніше встановленої інвалідності (III група) (копію Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 12.09.2025 року №174/25/2020/В. 06.02.2025 отримав копію електронного протоколу від 01.09.2025 року №2025/0901/1902/2028-3 засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо встановлення причинного зв`язку моїх захворювань з військовою службою.
В пункті 9 протоколу вказано, що постанову про причинний зв`язок захворювань залишити без змін у формулюванні «Захворювання. Так. пов`язані з проходженням військової служби». Підстав для зміни, скасування чи прийняття іншої постанови у військово - лікарської комісії ЦВЛК ЗС України немає.
Вважаючи що у даному випадку наявні протиправні дії суб`єкта владних повноважень - відповідача по справі, які полягають у неправомірному встановленні причинного зв`язку захворювання, яке призвело до групи інвалідності військовослужбовця у формулюванні, передбаченому підпунктом «ґ» пункту 21.5 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». Ці протиправні дії суб`єкта владних повноважень призвели до порушення законних прав та інтересів позивача, що змусило останього звернутися до суду за захистом своїх 
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України. Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. На цей час воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2232-ХІІ).
Визначення військової служби міститься у частині першій статті 2 Закону №2232-Х1І та означає державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків. визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України. її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року №2801-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 280 і-XII) визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерством оборони України 14 серпня 2008 року затверджено Положення №402, в якій передбачено, що військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Визначення військово-лікарської експертизи міститься у пункті 1.2 розділу І Положення № 402 та означає:
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів МОУ (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - EMI І), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами 1-11 груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з абзацами 1-3 пункту 2.1 розділу 1 Положення № 402 для проведення військово- лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - JIJIK)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до абзаців 1-5 пункту 2.2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово- медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Пунктом 2.3 розділу І Положення №402 передбачено, що Центральна військово- лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Як передбачено підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 1 (ВЛК має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово- лікарської експертизи; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льогної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.5 пункту' 2.3 розділу І Положення №402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Відповідно до підпункту 2.4.5 пункту 2.4 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу 1 цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд (підпункт 2.4.6. пункту 2.4 розділу І Положення №402).
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у 1 (ВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10. пункту 2.4 розділу І Положення №402).
Главою 3 розділу І Положення №402 врегульовано порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК, якою відповідно до пункту 2.2 розділу 1 Положення №402, є Центральна військово-лікарська комісія.
Так. пунктами 3.1 - 3.4 розділу 11 Іоложення № 402 передбачено, що вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу І цього і Іоложення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду' звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року №735. зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за №94/29962.
Скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
Скарги надії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення». Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК, обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК. ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК. Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.
Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначено положеннями розділу 21 розділу II Положення №402, пунктами 21.1-21.5 якого передбачено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм. контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК (пункт 21.2).
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19 (пункт 21.3).
При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених військовими комісаріатами, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою. ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми) (пункт 21.4).
Відповідно до пункту 21.5 пункту 21 розділу 11 Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в таких формулюваннях, зокрема:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни. Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння) у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 етапі 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
ґ) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягле такого розвитку', що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» цього пункту.
Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.
е) «Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу), і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби.
З аналізу наведених норм права висновується, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І Положення №402 з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово- лікарської комісії, протоколом засідання BJ1K.
При цьому до штатних ВЛК належать, зокрема. BJIK регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Водночас постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до Центральної ВЛК або до суду.
Разом з цим, відповідно до Положенням №402 госпітальні та гарнізонні ВЛК не наділені повноваженнями змінювати своє рішення, проте, як визначено у підпункті 2.4.6 пункту 2.4 розділу І Положення №402, рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Крім того, у разі незгоди із рішеннями госпітальні та гарнізонні ВЛК. особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із відповідною скаргою, а у разі незгоди із ВЛК вищого рівня - звернутися до Центральної ВЛК або до суду.
Позивач оскаржує рішення Центральної ВЛК з проханням змінити формулювання причинно-наслідкового зв`язку захворювань у протоколі ВЛК з неправильного «Захворювання. Так. пов`язане з проходженням військової служби» - на правильне «Захворювання, Так, пов`язані із захистом Батьківщини».
Суд погоджується з доводами позивача, що в даному випадку має бути встановлений правильний причинно- наслідковий зв`язок, а саме; «Захворювання, Так, пов`язане із захистом Батьківщини» оскільки травма була отримана при виконанні бойового завдання, що підтверджується витягом з бойового наказу.
Відповідач протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 01.09.2025 року №2025/0901/1902/2028-3 повідомив позивача, що за результатами розгляду його заяви встановлено, що постанову про причинний зв`язок вказаних захворювань за протоколом 18 регіональної ВЛК прийнято вірно, підстав для зміни причинного зв`язку немає.
Пунктом 3.4 розділу 3 глави І Положення № 402 обумовлено, що у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обгрунтованою. ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.
Отже РВЛК фактично відмовила позивачу у перегляді постанови 18-ї регіональної ВЛК. щодо причинно-наслідкового зв`язку захворювань, та, як свідчать приписи пункту 3.4 розділу 3 Положення №402, фактично визнавши скаргу позивача необгрунтованою.
З листа Центральної ВЛ К від 01 вересня 2024 року висновується, що Центральна ВЛК лише констатувала правильність причинного зв`язку захворювань, вказаних у постанові регіональної ВЛК. При цьому, яким чином Центральна ВЛК дійшла саме такого висновку нею не обґрунтовано.
Водночас Положенням № 402 передбачено, що перевірка рішення peгіональної ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені цим Положенням при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій Центральної ВЛК.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі № 820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певного свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.
З огляду па положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
У справі ж, що розглядається. Центральна ВЛК у листі фактично відмовила позивачу у перегляді рішення регіональної ВЛК, лише констатувавши правильність висновку, зазначеного у рішенні останньої, жодним чином не обгрунтувавши свою відмову у його перегляді, хоча позивачем надано перелік документів, які підтверджують хворобу, яку він отримав під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, та яке не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. 
Відповідач у своєї відмові послався на те, що позивачем не надано на їх адресу довідку про безпосередню участь особи в бойових діях, згідно пункту 21.5. глави 21 розділу II Положення про військову-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Це твердження ЦВЛК суд вважає хибним, тому що у пункті 21.25. глави 21 розділу 11 Положення про військову-лікарську експертизу в Збройних Силах України наведено перечень документів, які надаються до штатної ВЛК для прийнятій постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця. Хочу звернути увагу суду, що саме в цьому пункті вказано, що Довідка про безпосередню участь особи в бойових діях надається до ВЛК за наявністю (тобто не є обов`язковою).
Притому що згідно з абзацом п`ятим пункту 2.3.4. глави 2 розділу І Положення про військову-лікарську експертизу в Збройних Силах України ЦВЛК має право:
запитувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок.
Також в пункті 21 розділу II Порядку 402 також вказано, що до вказаних документів особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, за власним бажанням додають інші документи, які підтверджують причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті), з військовою службою.
Позивачем надано на адресу ЦВЛК Копію витягу з бойового наказу НОМЕР_4 бригади тактичної авіації від 17.05.2024 року №115 дек в якому вказано, що старшим вогневої групи для безпосереднього виконання бойових завдань (спеціальних), досягнення мети з охорони, оборони та безпосереднього прикриття аеродрому та з метою своєчасного реагування на загрози і недопущення завдання противником ударів по об`єктам військової інфраструктури ПС ЗСУ із застосуванням БПЛА, вогневого ураження повітряних цілей в системі наземної охорони та оборони, було призначено ОСОБА_1 .
Суд приходить до висновку, що Комісією безпідставно не враховано той факт, що захворювання ОСОБА_1 виникло в період служби у військової частині, що входить до складу діючої армії, а саме під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони (абзац «а» підпункту 21.5 пункту 21 розділу II Положення №402), що відповідно до абзацу «г» підпункту 21.5 пункту 21 розділу II Положення №402 є підставою для встановлення причинно-наслідковий зв`язок захворювань - «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них. зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України. податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони. Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим. що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та Інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Свропейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Свропейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 року по справі «Суомінен проти Фінляндії» Свропейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навивши обгрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Свропейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обгрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неугіереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається вчинення відповідачем протиправних дій, які не відповідають наведеним у ч. 2 статті 2 КАС України критеріям.
У відповідності до вимог статті 139 КАС України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а інших підтверджених судових витрат ним понесено не було, жодні судові витрати на його користь не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов - задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати висновок Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (Код ЄРДПОУ: 08356179) в частині встановленого причинного зв`язку захворювання, яке призвело до 3 групи інвалідності ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) відображеного в протоколі засідання штатної військово—лікарської комісії «Центральна ВЛК ЗСУ (Київ)» зі встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2025/0901/1902/2028-3 від 01.09.2025 року.
3. Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України (Код ЄРДПОУ: 08356179) змінити в протоколі засідання №2025/0901/1902/2028-3 від 01.09.2025 року щодо причинно-наслідкового зв`язку захворювань ОСОБА_1 (Ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) формулювання з неправильного «Захворювання. ТАК. пов`язані з проходженням військової служби», на правильне формулювання причинно-наслідкового зв`язку - «Захворювання. ТАК. пов`язані із захистом Батьківщини», передбаченому підпунктом «ґ» пункту 21.5 розділу II Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник