ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
22.04.2026	Справа № 910/16137/25	

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Ліпіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія», м.Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторі Хіллс», м.Київ 
про стягнення 2 069 916,80 грн, -

За участю представників сторін:
від позивача: Шевцова Т.М. 
від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторі Хіллс» про стягнення основного боргу в сумі 2 020 513,10 грн, 3% річних в розмірі 21 474,61 грн та інфляційних втрат в сумі 27929,09 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх обов`язків за договором від 04.03.2017 інвестиційної участі у будівництві та передачу функцій замовника будівництва в частині відшкодування орендної плати за землю. 
Ухвалою від 26.12.2025 залишено позов без руху. 
30.12.2025 позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. 
Ухвалою від 05.01.2026 відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 04.02.2026.
04.02.2026 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Князькова на лікарняному. 
Ухвалою від 09.02.2026 судом було призначено підготовче засідання на 04.03.2026.
04.03.2026 відкладено підготовче засідання на 25.03.2026.
25.03.2026 судом було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.04.2026.
Відповідачем відзив на позов подано не було. В контексті означеного судом враховано, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідач у судове засідання 22.04.2026, як і попередні судові засідання, не з`явився, проте, судом було вчинено всі дії з метою належного повідомлення вказаного учасника судового процесу про дату та час розгляду справи. При цьому, суд зазначає таке.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Згідно ч.6 ст.6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. 
Як встановлено судом відповідачем не здійснено реєстрацію електронного кабінету в підсистемі електронний суд.
З метою забезпечення принципів змагальності та рівності учасників судового процесу, судом було направлено судову кореспонденцію по справі на адресу відповідача, яка була зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату відкриття провадження, а саме: 03061, м.Київ, вул.Миколи Шепелева, буд.5, офіс 191.
Судом було враховано, що за приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. В наявних в матеріалах справи документах також міститься лише вказана вище адреса відповідача. 
Судова кореспонденція була повернута на адресу суду.
З огляду на неявку вказаного учасника судового процесу, суд зазначає таке. 
Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.
У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.
Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).
Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
Отже, за висновками суду, неявка відповідача не перешкоджає розгляду спору у судовому засіданні 22.04.2026. 
Представником позивача у судовому засіданні 22.04.2026 було надано усні пояснення по суті спору, згідно змісту яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі. 
В судовому засіданні 22.04.2026 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, 

ВСТАНОВИВ:

04.03.2027 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія» (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітолія Інвест» (сторона-2) було укладено договір інвестиційної участі в будівництві та передачу функцій замовника будівництва, за умовами п.2.1 сторона-1 доручає стороні-2 на умовах, визначених цим договором виконати фунукції замовника будівництва та інвестора, а сторона-2 зобов`язується належним чином виконувати зазначені функції та відповідні зобов`язання забезпечити фінансування будівництва об`єкту за власний рахунок та/або із залученням коштів третіх осіб відповідно до умов цього договору. Предметом даного договору є Будівництво Об`єкта на Земельній ділянці на засадах інвестиційної участі стороною-2 в порядку та на умовах даного Договору. Для цього сторона-1 передає стороні-2 за актом приймання-передачі Будівельний майданчик та належні їй Функції замовника Будівництва та інвестора, а сторона-2 здійснює всі необхідні дії для Будівництва Об`єкту, продажу прав на приміщення Об`єкту третім особам (фізичним/юридичним), оформлення за сторонами та/або третіми особами прав власності на приміщення Об`єкту відповідно до умов цього договору та Законодавства, а також право здійснювати всі інші дії, які є необхідними для досягнення мети за даним договором.
За умовами п.5.4 договору від 04.03.2027 всі платежі по Договору оренди Земельної ділянки (орендна плата та земельний податок), які здійснює Сторона-1, компенсуються Стороною-2 протягом 10 робочих днів, згідно виставлених рахунків Стороною-1.
Відповідно до п.6.3.20 сторона 2 зобов`язана щомісячно, на підставі наданих Стороною-1 рахунків, здійснювати компенсацію Стороні-1 платежів по оренді земельної ділянки, які Сторона-1 сплачує згідно з Договором оренди Земельної ділянки.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія» за актом приймання-передачі було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Капітолія Інвест» будівельний майданчик, площею 0,1075 га, розташований на вул.Антоновича, 57 у Голосіївському районі міста Києва (кадастровий номер земельної ділянки: 8000000000:79:017:0015).
27.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія» (землекористувач), Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітолія Інвест» (первісний інвестор) Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторі Хіллс» (новий інвестор) було укладено угоди про заміну сторони в договорі, за умовами п.2.1 Первісний інвестор здійснює відступлення прав та обов`язків Новому інвестору, а Новий інвестор приймає права та обов`язки за Договором, укладеному між Землекористувачем та Первісним інвестором. 
Відповідно до п.1.2 угоди в порядку та на умовах, визначених цією угодою, первісний кредитор здійснює відступлення прав та обов`язків новому інвестору, а новий інвестор приймає права та обов`язки за договором інвестиційної участі будівництві та передачу функцій замовника будівництва від 04.03.2027, укладеному землекористувачем та первісним кредитором. 
Згідно з пунктом 1.4 Угоди Новий інвестор приймає на себе права та обов`язки за Договором на власний ризик. Права та обов`язки, визначені у п.1.2 Угоди, переходять від Первісного інвестора до Нового інвестора з дати підписання цієї Угоди та акту прийому-передачі, відповідно до пункту 3.1 цієї Угоди. 
З моменту передачі по акту прийому-передачі документів Первісним інвестором Новому інвестору, Первісний інвестор втрачає всі права та обов`язки щодо виконання умов Договору, зазначеному у п.1.2 цієї Угоди. Сторони домовились, що з моменту підписання Акту прийому-передачі у порядку зазначеному у п.3.1 цієї Угоди, Землекористувач зобов`язується виконати всі права та обов`язки, передбачені Договором перед Новим Інвестором, а Новий інвестор зобов`язується виконати всі права та обов`язки, передбачені Договором перед Землекористувачем (п.2.10 Угоди).
Відповідно до пункту 3.1 Договору визначено, що передача прав та обов`язків за Договором, а також оригіналу Договору та документів, що підтверджують виконання Первісним інвестором своїх зобов`язань, здійснюється на підставі Акту прийому передачі, підписаного між Новим інвестором, Первісним інвестором та Землекористувачем протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання цієї Угоди. 
Новий інвестор зобов`язаний з моменту набуття прав та обов`язків за Договором належним чином виконувати свої зобов`язання за ним, за виключенням тих обов`язків, які були виконані Первісним інвестором до моменту переходу прав та обов`язків Новому інвестору (пп.4.3.2 п.4.3 Угоди)
30 березня 2018 року сторонами Угоди підписано акт прийому-передачі.
25.07.2025 позивачем було направдено на адресу відповідача вимогу №20 від 21.07.2025 про коменсацію витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія», які було здійснено за договором оренди земельної ділянки (орендна плата та земельний податок) в сумі 1 909 813,94 грн. До вказаної вимоги додано відповідні рахунки. На підтвердження направлення вказаної вимоги до матералів справи було надано опис вкладення у цінний листа із відтиском печатки підприємства поштового зв`язку. 
Листом №16/09-2025 від 16.09.2025 у відповідь на вимогу №20 від 21.07.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторі Хіллс» повідомлено про наявність перешкод у здійсненні забудови земельної ділянки.
19.09.2025 позивачем було направдено на адресу відповідача вимогу №21 від 19.09.2025 про коменсацію витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія», які було здійснено за договором оренди земельної ділянки (орендна плата та земельний податок) в сумі 1 983 613,38 грн. На підтвердження направлення вказаної вимоги до матералів справи було надано опис вкладення у цінний листа із відтиском печатки підприємства поштового зв`язку. 
19.09.2025 позивачем було направдено на адресу відповідача вимогу №21 від 19.09.2025 про коменсацію витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія», які було здійснено за договором оренди земельної ділянки за липень 2025 - серпень 2025 в сумі 73 799,44 грн. На підтвердження направлення вказаної вимоги до матералів справи було надано опис вкладення у цінний листа із відтиском печатки підприємства поштового зв`язку.
22.10.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія» було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторі Хіллс» лист №22 від 21.10.2025 про компенсацію плати за землю за вересень 2025 в сумі 36 899,72 грн. До вказаної вимоги було додано рахунок на оплату №9 від 21.10.2025. На підтвердження направлення вказаної вимоги до матералів справи було надано опис вкладення у цінний листа із відтиском печатки підприємства поштового зв`язку.
На підтвердження понесення витрат на сплату орендної плати за спірний період позивачем долучено до матеріалів справи відповідні платіжні інструкції та інформаційну довідку про перерахування коштів. 
Проте, за твердженнями позивача, відповідачем вимог позивача виконано так і не було, про компенсацію плати за землю за серпень 2019- вересень 2025 не здійснено, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторі Хіллс» утворилась заборгованість на суму 2 020 513,10 грн, що стало підставою для нарахування 3% річних, інфляційних втрат та звернення до суду з розглядуваним позовом. 
Оцінюючи подані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.
Як вказувалось вище, за умовами п.5.4 договору від 04.03.2027 всі платежі по Договору оренди Земельної ділянки (орендна плата та земельний податок), які здійснює Сторона-1, компенсуються Стороною-2 протягом 10 робочих днів, згідно виставлених рахунків Стороною-1.
Відповідно до п.6.3.20 сторона 2 зобов`язана щомісячно, на підставі наданих Стороною-1 рахунків, здійснювати компенсацію Стороні-1 платежів по оренді земельної ділянки, які Сторона-1 сплачує згідно з Договором оренди Земельної ділянки.
Судом встановлено, що 25.07.2025 позивачем було направдено на адресу відповідача вимогу №20 від 21.07.2025 про коменсацію витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія», які було здійснено за договором оренди земельної ділянки (орендна плата та земельний податок) в сумі 1 909 813,94 грн. До вказаної вимоги додано відповідні рахунки. На підтвердження направлення вказаної вимоги до матералів справи було надано опис вкладення у цінний листа із відтиском печатки підприємства поштового зв`язку. 
19.09.2025 позивачем було направдено на адресу відповідача вимогу №21 від 19.09.2025 про коменсацію витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія», які було здійснено за договором оренди земельної ділянки за липень 2025 - серпень 2025 в сумі 73 799,44 грн. На підтвердження направлення вказаної вимоги до матералів справи було надано опис вкладення у цінний листа із відтиском печатки підприємства поштового зв`язку.
22.10.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія» було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторі Хіллс» лист №22 від 21.10.2025 про компенсацію плати за землю за вересень 2025 в сумі 36 899,72 грн. До вказаної вимоги було додано рахунок на оплату №9 від 21.10.2025. На підтвердження направлення вказаної вимоги до матералів справи було надано опис вкладення у цінний листа із відтиском печатки підприємства поштового зв`язку.
До того ж, матерілами справи підтверджуються обставини понесення позивачем витрат на внесення плати за землю у розмірі, на який було висталвено відповдні рахунки відповідачу. 
Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку щодо виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторі Хіллс» обов`язку здійснити компенсацію позивачу витрат на сплату орендни за землю за серпень 2019 - вересень 2025 на суму 2 020 513,10 грн, строк виконання якого настав. 
Наразі, суд зазначає, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993).
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом
Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993 Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»). 
У п.26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У ст.77 Господарського процесуального кодексу України вказано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогіднісь і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В контексті наведених засад господарського судочинства суд звертає увагу учасників судового процесу на приписи ст.79 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд зауважує, що стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Проте, відповідачем доказів виконання свого обов`язку з компенсації позивачу витрат на оплату оренди за землю за серпень 2019 - вересень 2025 на суму 2 020 513,10 грн надано не було, обставин, які повідомлено позивачем доказово не спростовано. 
За таких обставин, враховуючи наведене вище, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторі Хіллс» в частині стягнення основного боргу в сумі 2 020 513,10 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 21 474,61 грн та інфляційних втрат в сумі 27929,09 грн суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, передбачений частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання відповідачем грошових коштів позивача.
Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі №161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №711/4010/13, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 09.11.2021 у справі №320/5115/17).
Таким чином, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Наразі, здійснюючи перевірку розрахунку позивача, судом встановлено, що останній є арифметично вірним, а отже, позовні вимоги в частині стягнення нарахувань, що передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, такими, що підлягають задоволенню у заявленому до стягнення розмірі. 
Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача. 
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, 
ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторі Хіллс» про стягнення основного боргу в сумі 2 020 513,10 грн, 3% річних в розмірі 21 474,61 грн та інфляційних втрат в сумі 27929,09 грн - задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторі Хіллс» (03061, м.Київ, вул.Миколи Шепелева, буд.5, офіс 191, ЄДРПОУ 39041704) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська інвестиційна будівельна компанія» (03150, м.Київ, вул.Горького, буд.57, ЄДРПОУ 32588420) основний борг в сумі 2 020 513,10 грн, 3% річних в розмірі 21 474,61 грн, інфляційні втрати в сумі 27929,09 грн та судовий збір в розмірі 24839 грн.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. 
4. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного господарського суду.
Повний текст складено та підписано 23.04.2026. 

Суддя В.В. Князьков