Справа № 548/1728/25
Провадження № 2/548/103/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(повний текст)

04.02.2026 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді - Коновода О. В.
за участі : секретаря судового засідання -Матвієнко О.А.
позивача за первісним позовом- відповідача за зустрічним ОСОБА_1 
відповідача за первісним позовом- позивача за зустрічним ОСОБА_2 
представника відповідача за первісним позовом- позивача за зустрічним ОСОБА_2 - адвоката Подорожняка В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитини та зустрічним ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів
УСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася 30.07.2025 року до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитини.
В обґрунтування позову посилалася на те, що 16 жовтня 2004 року вона, ОСОБА_3 вступила до шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , що був зареєстрований відділом РАЦС Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис за №62, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_1 .
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що доводиться копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 .
Сімейне життя з відповідачем ОСОБА_2 , не склалось через несумісність характерів, кожен із них має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Відсутність між ними взаєморозуміння і довіри, слугували причиною фактичного припинення з ним шлюбних відносин.
На даний час позивачка звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, справа №548/1396/25.
Відповідач працює, але добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надає, чим порушує вимоги статей 84, 90 та 180 Сімейного Кодексу України. 
З відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 23.07.2025 року за № 09-08/1210 слідує, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 входить повнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітній син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі наведеного просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу на утримання неповнолітнього сина , з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.
05.09.2025 р. від відповідача надійшла зустрічна позовна заява про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини в обґрунтування якого посилався на те, що Позивач за первісним позовом визнає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є її сином, що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке вона додала до позовної заяви. 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , фактично проживає разом зі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 у будинку його матері ОСОБА_6 , що підтверджується актом від 25.08.2025 року складеним депутатом Хорольської міської ради Юлією Бойко та сусідами: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також актом про обстеження умов проживання від 12.08.2025 складеним начальником служби у справах дітей виконкому Хорольської міської ради Гавриленко Наталією Володимирівною, директором центру соціальних служб Хорольської міської ради Бровко Наталією Олександрівною. 
Аналіз фактичних обставин справи і зібраних доказів свідчить про те, що малолітній ОСОБА_4 з 03 серпня 2025 року фактично проживає разом зі своїм батьком відповідачем ОСОБА_2 в будинку, який належить матері відповідача ОСОБА_2 . 
До того ж матеріали позовної заяви не містять доказів щодо участі матері в утриманні дитини.
Зважаючи на те, що з 03 серпня 2025 року дитина фактично проживає разом з батьком, дитина знаходиться на утриманні батька, вказані обставини, на думку відповідача, мають істотне значення, які у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України дають підстави для звільнення батька від сплати аліментів і для стягнення таких аліментів з матері дитини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є працездатною, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї/осіб на утриманні немає. 
Відповідач має у своїй власності нерухоме майно – будинок АДРЕСА_1 .
Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти в розмірі 5742,50 грн щомісячно .
11.08.2025 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Ухвалою суду від 26.12.2025 р. прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.Подальший розгляд цивільної справи № 548/1728/25 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитини та зустрічним ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач за первісним позовом- відповідач за зустрічним ОСОБА_1 в судовому засіданні просила задоволити первісні позовні вимоги та відмовити у задоволенні зустрічного позову.
Відповідач за первісним позовом- позивач за зустрічним ОСОБА_2 та його представник відповідача - адвокат Подорожняк В.В. в судовому засіданні просили задоволити зустрічні позовні вимоги та відмовити у задоволенні первісного позову.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані суду докази, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які посилаються сторони суд приходить до висновку, що у задоволені первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст.81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1ст.76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ізст.89 ЦПК Українижодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.
Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.
Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201).
У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Так судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у якому у них народилася дитина: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Правовідносини, які виникають щодо аліментів на неповнолітню дитину регулюються Главою 15 Сімейного кодексу України.
Зі змісту норм закріплений у зазначеній главі за загальним правилом право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів маж той із батьків із яким проживає дитина.
Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Отже той із батьків який звертається із позовом про стягнення аліментів має надати докази, що дитина (діти) на утримання яких ставиться вимога про стягнення аліментів проживає саме з позивачем.
Згідно поданого позову ОСОБА_9 звернулася до суду оскільки дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач у свою чергу участі у забезпеченні та утриманні дитини участі не приймав.
Натомість ОСОБА_2 подаючи зустрічний позов про стягнення аліментів зазначає, що дитина - син ОСОБА_4 проживає з ним та перебуває на його утриманні.
Як на підставу для задоволення первісного позову зокрема підтвердження проживання дитини з матір`ю позивачкою додано копію відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 23.07.2025 року за № 09-08/1210 слідує, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 входить повнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітній син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначений доказ сам по собі, без інших доказів не доводить, що дитина проживає разом з матір"ю та перебуває на повному її утриманні .
ОСОБА_2 звертаючись із зустрічним позовом як на підтвердження своїх вимог додав копію акту про обстеження умов проживання від 12.08.2025 складеним начальником служби у справах дітей виконкому Хорольської міської ради Гавриленко Наталією Володимирівною, директором центру соціальних служб Хорольської міської ради Бровко Наталією Олександрівною. 
Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом.
Відповідно до п.п. 3 п. 17Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, судповинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становищедитиниі платника аліментів;наявність в останньогоіншихнеповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків,повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Принцип рівноправності подружжя також передбачає рівність їх обов`язків щодо матеріального забезпечення їхніх дітей, яке, з огляду на вимоги сімейного законодавства не може бути меншим від рівня, необхідного дитині для гармонійного розвитку, а тому з огляду на наявність матеріального обов`язку батька, який є працездатним та має можливість надавати мінімальну фінансову допомогу дитині, суд не може прийняти недостатній заробіток відповідача, як обставину, що є підставою для зменшення розміру аліментів.
Згідно ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.182 Сімейного Кодексу Україниі приходить до висновку про доцільність стягнення з ОСОБА_9 аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 05.09.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір суд вважає обґрунтованим і достатнім, який зможе забезпечити потреби дітей, а також суттєво не вплине на майновий стан відповідача.
Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір`від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судового збору на користь держави.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.180184,191 СК України, ст.ст.118,7681,141,209241,259,263265,268,354,355,430 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитини - відмовити за безпідставністю.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дитини, малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 05.09.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів в сумах платежів за 1 місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 1211,20 грн. на користь Держави, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001,Код класифікації доходів бюджету 22030106.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скаргана рішеннясуду подаєтьсядо Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів,з дня його проголошення. Якщов судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або уразі розглядусправи безповідомлення (виклику) учасників справи,зазначений строк обчислюється здня складенняповного судовогорішення. Учасник справи,якому повне рішення судуне буловручене удень його проголошення або складення,має правона поновленняпропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 18.02.2026 року.
Учасники справи:
Позивач за первісним позовом- відповідач за зустрічним: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач за первісним позовом- позивач за зустрічним: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Представник відповідача за первісним позовом- позивача за зустрічним ОСОБА_2 ,адвокат Подорожняк В.В. , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя : О.В. Коновод