Справа № 214/1562/15-к
1-кп/214/20/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурорів – ОСОБА_3 , 
потерпілої – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
його захисника – адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, об`єднане кримінальне провадження №12014040230001001 від 18.11.2014 року та №12025041750000086 від 17.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, неодруженого, на утриманні непрацездатних осіб не маючого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно положень ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 4 ст. 185 КК України, - 
ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2014 року, приблизно о 16 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_5 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-2105», р/н НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія відповідної категорії.
Керуючи вищевказаним автомобілем, ОСОБА_5 у світлий час доби рухався по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вул. Мелешкіна з боку майдану 30-річчя Перемоги в напрямку майдану Артема в Саксаганському районі м. Кривого Рогу зі швидкістю не менш ніж 80,7 км/год.
У цей же час на проїзну частину дороги вул. Мелешкіна навпроти електричної опори №216 попереду та зліва направо по напрямку руху автомобіля «ВАЗ-2105», р/н НОМЕР_1 , у невстановленому для цього місці перетинала пішохід ОСОБА_7 .
Водій ОСОБА_5 , рухаючись зі швидкістю не менш ніж 80,7 км/год., значно перевищив встановлену у населених пунктах максимально допустиму швидкість руху, чим порушив вимоги п. 12.4., 12.9. «б» Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
- 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.»
- 12.9. «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п. п. 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» п. 30.3 цих Правил».
Під час подальшого руху водій ОСОБА_5 після виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_7 , яку він мав об`єктивну можливість виявити, маючи можливість запобігти ДТП, виконуючи вимоги Правил дорожнього руху України, діючи зі злочинною недбалістю, своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України.
- 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Унаслідок зазначених порушень вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2105», р/н НОМЕР_1 , в районі електричної опори №216 на вул. Мелешкіна в Саксаганському районі м. Кривого Рогу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка була травмована та знаходячись на стаціонарному лікуванні у КЗ «КМКЛ №2», від отриманих травм померла.
Відповідно до висновку експерта №58/27-21 від 05.02.2015 року згідно сліду гальмування лівого переднього колеса автомобіля «ВАЗ-2105» довжиною 32,7 м відповідає швидкість руху цього автомобіля до моменту початку гальмування не менше 79,6…83,1 км/год.
Відповідно до висновку експерта №58/27-31 від 10.02.2015 року згідно сліду гальмування лівого переднього колеса автомобіля «ВАЗ-2105» довжиною 32,7 м та відстані, на яку просунувся автомобіль до своєї зупинки у вільному коченні, відповідає швидкість руху цього автомобіля до моменту початку гальмування не менше 80,7…84,2 км/год.
Згідно висновку експерта №58/27-42 від 23.02.2015 року в діях водія ОСОБА_5 по керуванню автомобілем «ВАЗ-2105», р/н НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам п. п. 12.3., 12.4, 12.9. Правил дорожнього руху України. Невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП. 
Згідно висновку експерта №26 від 16.01.2015 року смерть ОСОБА_7 наступила від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток тулубу та кінцівок, яка ускладнилася легенево-серцевою недостатністю, що підтверджується морфологічними змінами з боку внутрішніх органів.
Між порушенням водієм ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху в частині виконання вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України і наслідками, які настали, – спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_7 – убачається прямий причинний зв`язок.
Своїми діями ОСОБА_5 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Також ОСОБА_5 , у період дії воєнного стану, 05 грудня 2024 року, у денний час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, шляхом вільного доступу зі шафи в кімнаті здійснив крадіжку майна, належного ОСОБА_8 , а саме золотої обручки 585 проби вагою 1,48 г, вартістю 4005,10 грн., після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, кожного окремота повністю підтвердив усі обставини їх вчинення, кожного окремо, що викладені в обвинувальних актах, а також у повному обсязі визнав пред`явлені до нього з боку потерпілої ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги, просив суд не карати його суворо, пояснив, що щиро розкаюється у вчиненому, дуже жалкує з приводу загибелі матері потерпілої ОСОБА_4 та просить у потерпілої ОСОБА_4 за це вибачення, що він має намір повністю відшкодувати завдану ОСОБА_4 шкоду.
Окрім показань обвинуваченого, судом досліджені письмові документи, які позитивно характеризують особу обвинуваченого за місцем його проживання, підтверджують відсутність у обвинуваченого судимості згідно положень ст. 89 КК України та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачений під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, в момент учинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у стані будь-якого сп`яніння не перебував (т. 2 а.с. 132-144, т. 8 а.с. 29-44).
Суд, ураховуючи думки учасників судового провадження, повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, кожного окремо, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та впевнився у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому у відповідності до положень ст. 349 КПК України вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченого та письмових документів кримінального провадження, які характеризують його особу.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості кожного вчиненого кримінального правопорушення, які відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особисте ставлення обвинуваченого до вчиненого та його щире каяття, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, раніше не судимий згідно положень ст. 89 КК України, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, в момент учинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у стані будь-якого сп`яніння не перебував.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнаються щире каяття останнього.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, у судовому засіданні не встановлено.
Тому суд, ураховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, за яких було вчинено кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, тяжкість їх наслідків та їх суспільну небезпеку, що пов`язано, зокрема, з тим, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, хоча і є необережним злочином, однак спричинило загибель потерпілої ОСОБА_7 , а інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є вчиненим в умовах воєнного стану, а саме, коли особа з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення використовує найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки злочинів, які вчиняються в умовах воєнного стану, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обставин, а тому суд, також ураховуючи позицію обвинуваченого, який розкаявся у вчиненому та просив вибачення у потерпілої та думку самої потерпілої, яка просила суд призначити обвинуваченому суворе покарання, уважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень – у виді позбавлення волі в межах санкцій статей Особливої частини КК України.
Оскільки обвинувачений вчинив два окремих самостійних кримінальних правопорушення, а отже, покарання йому має бути обрано за правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Суд не знайшов підстав для застосування положень ст. 69 КК України.
Уточнені позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на її користь 39 891,65 коп. у рахунок відшкодування матеріальних збитків, пов`язаних з лікуванням та похованням її матері ОСОБА_7 , визнаних представником АТ «Українська транспортна страхова компанія» частково, а саме на суму 33 701,77 грн. (т. 3 а.с.227, 199-250, т. 3 а.с. 1-39, 44, 45), підлягають задоволенню саме на цю суму, оскільки витрати саме в такій сумі підтверджені з боку ОСОБА_4 належним чином, а саме відповідними чеками та квитанціями.
Щодо частини уточнених позовних вимог про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_4 з АТ «Українська транспортна страхова компанія» 315 грн., які були сплачені за виготовлення копій рецептів, чеків та квитанцій, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки зазначені витрати не передбачені до відшкодування згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Уточнені позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 в частині стягнення з обвинуваченого на її користь 1 000 000 грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, визнані обвинуваченим у повному обсязі, підлягають задоволенню згідно з положеннями ст. 206 ЦПК України.
Арешт, накладений 19 листопада 2014 року ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу на автомобіль марки «ВАЗ-2105», р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , підлягає скасуванню.
Діючий відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
На підставі ст. 126 КПК України суд стягує з обвинуваченого процесуальні витрати.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, – 

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 286 КК України – основне покарання у виді 5 (п`яти) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 (три) роки;
-за ч. 4 ст. 185 КК України – у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді5 (п`яти) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання  ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання – 23 січня 2025 року (т. 6 а.с. 195, т. 8 а.с. 65), зарахувавши йому у строк призначеного покарання його попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 23 січня 2025 року і до набрання вироком законної сили.
Діючий відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_5 у дохід держави 7 662 (сім тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 32 коп. у відшкодування витрат, понесених на проведення експертиз (т. 2 а.с. 105, 158, т. 4 а.с. 34, 127).
Уточнений цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 000 000 (один мільйон) грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 33 701 (тридцять три тисячі сімсот одну) грн. 77 коп. у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.
У задоволенні решти уточнених позовних вимог відмовити. 
Скасувати арешт, накладений 19 листопада 2014 року ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу на автомобіль марки «ВАЗ-2105», р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10