ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/2160/25	
за позовом Керівника Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі 
позивача-1: Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпро
позивача-2: Департаменту освіти та науки Дніпропетровської обласної Державної адміністрації, м. Дніпро
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро 
відповідача-2: Комунального закладу освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради", с. Шев`якине Дніпропетровської області
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 228 853,18грн 
та
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро 
до Департаменту освіти та науки Дніпропетровської обласної Державної адміністрації, м. Дніпро 
про стягнення 44 213,32грн
Суддя Євстигнеєва Н.М.
Секретар судового засідання Большакова А.О.
Представники:
Від позивача-1: не з`явився
Від позивача-2: не з`явився
Від відповідача-1: Васільєв В.О., представник, довіреність від 21.11.2025 
Від відповідача-2: не з`явився 
Від прокуратури: Шустова В.А., прокурор відділу прокуратури, посвідчення №069879 від 01.03.2023 
С У Т Ь С П О Р У :
Керівник Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі позивача-1: Дніпропетровської обласної ради, позивача-2: Департаменту освіти та науки Дніпропетровської обласної Державної адміністрації звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить:
- визнати недійсними додаткові угоди №1 від 30.01.2020, №2 від 31.01.2020, №3 від 18.02.2020, №4 від 26.02.2020, №5 від 20.03.2020, №6 від 27.11.2020, №8 від 27.01.2021, №10 від 18.02.2021 до договору на постачання природного газу № 41DB497-88-20, укладеного 10 січня 2020 року між Комунальним закладом освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради" та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут";
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" на користь Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 228853,18грн.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що спірні додаткові угоди укладені всупереч Закону України "Про публічні закупівлі" та підлягають визнанню судом недійсними, що є підставою для стягнення надміру сплачених грошових коштів з відповідача -1 на користь позивача-2. При укладенні спірних додаткових угод не було підтверджено належними та допустимими доказами факт коливання цін на природний газ; не доведено, що коливання цін на ринку зробило для постачальника виконання договору зі споживачем невигідним (збитковим); було перевищено максимально допустиме обмеження у підвищенні ціни на природний газ як товар на 10%.
Прокурор посилається, серед іншого, на приписи статей 203,215,1212 Цивільного кодексу України.
Обґрунтовуючи підстави представництва інтересів держави в суді прокурор посилається на статтю 23 Закону України "Про прокуратуру", а також зауважує, що вже самого факту бездіяльності уповноваженого державою органу здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, є достатнім для втручання прокурора.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
За змістом частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
У даному випадку порушенням інтересів держави є те, що сторонами під час проведення закупівлі природного газу порушено вимоги чинного законодавства, принципи ефективного та прозорого здійснення закупівлі, створення добросовісної конкуренції у сфері закупівлі, принципи максимальної ефективності та економії, що створило ризик до протиправного витрачання коштів бюджету, нераціонального та неефективного їх використання.
Крім того, укладенням додаткових угод до договору постачання природного газу порушено матеріальні державні інтереси, оскільки, з урахуванням додаткових угод замовник торгів фактично отримав меншу кількість газу, що призводить до порушення суспільних інтересів в частині забезпечення досягнення мети проведеної тендерної закупівлі.
Прокурор посилається на постанову Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №910/3486/18, в якій суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
Розглядаючи питання обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів держави у суді, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Сам факт не звернення до суду уповноваженим органом з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18).
Синельниківською окружною прокуратурою направлено на адресу Комунального закладу освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради" лист (запит) за № 65/1-63вих-25 від 20.01.2025 щодо порушень вимог чинного законодавства та вжиття заходів реагування за ними. 
На вказаний запит закладом надано відповідь № 37 від 05.02.2025 згідно якої встановлено, що заклад освіти відмовив у наданні будь-якої інформації та документів з приводу укладеного договору та додаткових угод до нього. Також повідомлено про те, що матеріали позовно-претензійного характеру зі стягнення з ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" щодо надмірно сплачених грошових коштів знаходяться у розробці в юридичному відділі навчального закладу.
У зв`язку з цим Синельниківською окружною прокуратурою повторно на адресу останнього скеровано лист (запит) за № 65/1-199вих-25 від 25.02.2025 щодо порушень вимог чинного законодавства та вжиття заходів реагування за ними.
На вказаний запит КЗО "ВПТУ" ДОР" надано відповідь № 89 від 11.03.2025, у якій зазначено що училищем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з позовною заявою про стягнення з ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" надмірно сплачених грошових коштів, тому КЗО "ВПТУ" ДОР" просить надати Синельниківською окружною прокуратурою юридичну допомогу по зверненню до суду із відповідною позовною заявою.
Крім того, Синельниківською окружною прокуратурою направлено на адресу Дніпропетровської обласної ради лист (запит) за №65/1-280ВИХ-25 від 24.01.2025 щодо порушень вимог чинного законодавства та вжиття заходів реагування за ними. 
На вказаний запит Дніпропетровською обласною радою надано відповідь за № вих-331/0/2-25 від 11.02.2025, в якій пояснили, що обласна рада як орган управління майном підприємства не несе відповідальності за його зобов`язаннями, не має владних повноважень та не здійснює управління у спірних зобов`язальних правовідносинах, які склалися на підставі договору безпосередньо між підприємством та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут". Підприємство є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, а отже, наділене правом звернення до суду щодо захисту свого порушеного права. Обласна рада не є розпорядником коштів обласного бюджету в розумінні бюджетного законодавства. Головним розпорядником коштів зазначеного підприємства є департамент освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Синельниківською окружною прокуратурою за №65/1-275ВИХ-25 від 24.01.2025 направлено на адресу Дніпропетровської обласної державної адміністрації лист (запит) щодо порушень вимог чинного законодавства та вжиття заходів реагування за ними.
Дніпропетровська обласна державна адміністрація доручила розгляд вказаного запиту Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Відповідно до наданої Департаментом освіти і науки відповіді (вих. №1477/0/211-25 від 04.03.2025), враховуючи відсутність завданої майнової шкоди саме Департаменту освіти, а також те, що Департамент не є стороною договірних правовідносин за договором від 10.01.2020 № 41 DB497-88-20 укладеного між ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" та КЗО "ВПТУ" ДОР", заходи щодо стягнення вищевказаних збитків з ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" департаментом не вживалися.
У подальшому, Синельниківською окружною прокуратурою за №65/1-278ВИХ-25 від 25.03.2025 направлено на адресу департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації лист (запит) щодо порушень вимог чинного законодавства та вжиття заходів реагування за ними.
Відповідно до наданої Департаментом освіти і науки відповіді (вих. №2292/0/211-25 від 10.04.2025), враховуючи відсутність завданої майнової шкоди саме Департаменту освіти, а також те, що Департамент не є стороною договірних правовідносин за договором від 10.01.2020 № 41 DB497-88-20 укладеного між ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" та КЗО "ВПТУ" ДОР", заходи щодо стягнення вищевказаних збитків з ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" департаментом не вживалися і не планується їх вжиття.
Таким чином, у цій справі прокурор, звертаючись з позовом до суду, дотримався передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.
Позивач-1, Дніпропетровська обласна рада, надала письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідно до законодавства України та статуту Комунального закладу освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради" є органом управління майном даного підприємства. Дніпропетровська обласна рада не є стороною спірного договору постачання газу та не є головним розпорядником бюджетних коштів. З посиланням на приписи постанови Верховного Суду від 25.11.2021 у справі № 917/269/21 вказує на наявність порушеного права саме комунального підприємства як суб`єкта господарювання, а не безпосередньо територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування, то звернення прокурора до суду в цій справі в інтересах держави є безпідставним.
Позивач-2, Департамент освіти та науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації, надав письмові пояснення, в яких позовні вимоги прокурора підтримує повністю та повідомляє, що при прийнятті рішення щодо стягнення коштів внаслідок визнання недійними додаткових угод, кошти, які підлягатимуть відшкодуванню повертаються до обласного бюджету, тобто, зараховуються на спеціальний розрахунковий рахунок в Головному управлінні державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, а не Департаменту освіти і науки облдержадміністрації. 
Відповідач-1 проти задоволення позову заперечує, зазначає, що:
- прокурором не надано належного обґрунтування при визначенні органу місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
- при укладенні додаткових угод сторони керувалися вимогами законодавства та умовами укладеного між сторонами договору. Вважає, що достатні правові підстави для стягнення будь-яких сум грошових коштів з відповідача відсутні, оскільки вони сплачені за спожитий споживачем природний газ відповідно до умов договору і додаткових угод до нього. Відповідач стверджує, що додаткові угоди до договору про постачання (закупівлю) природного газу № 41DB497-88-20, укладеного 10 січня 2020 року є такими, що вчинені відповідно до вимог законодавства та умов укладеного між сторонами договору;
- у висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 26.11.2024 №5324/24 досліджено не процес утворення ціни природного газу, який поставляється кінцевому роздрібному споживачу, а процес утворення оптової ціни на міжнародному торгівельному майданчику при транспортуванні газу магістральними трубопроводами до кордонів України;
- застосування статті 1212 Цивільного кодексу Українги до спірних правовідносин є помилковим, оскільки договір на постачання природного газу не визнається прокурором недійсним;
- в прохальній частині позову прокурор просить стягнути кошти на користь позивача без застосування двосторонньої реституції, що не відповідає вимогам статті 216 ЦК України.
У відповіді на відзив прокурор не погоджується із запереченнями відповідача-1, вважає, що підвищення ціни на одиницю товару більш ніж на 90% внаслідок укладення додаткових угод до договору є незаконним. Додані відповідачем документи не можуть бути належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження коливання цін на ринку та бути підставою для підвищення ціни за одиницю товару.
Відповідач-2: Комунальний заклад освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради" відзиву на позовну заяву не надав.
16.04.2026 від відповідача-2 надійшла заява про відмову в задоволенні позовних вимог прокурора за первісним позовом та в задоволенні зустрічного позову ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" з підстав пропуску строку позовної давності.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025 справу №904/2160/25 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.
Ухвалою суду від 09.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02.06.2025.
20 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулось до господарського суду із зустрічною позовною заявою про стягнення з Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації штрафу в розмірі 44 213,32грн.
Вимога про стягнення штрафу мотивована тим, що споживачем не було дотримано дисципліни відбору природного газу у спірних періодах, в результаті чого відбулося як перевищення запланованих обсягів, так і споживання у меншій кількості. У зв`язку з наведеним, відповідачем на підставі пункту 6.2.2 договору нараховано штраф в розмірі 44 213,32грн.
Прокурор заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що вимога за зустрічним позовом заявлена до Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації, у той час як стороною за договором про постачання природного газу (замовником) є Професійно-технічне училище №74. Під час постачання природного газу з боку відповідача не було заявлено про порушення споживання природного газу замовником, а будь-які перерахунки в правовідносинах, які є припиненими внаслідок виконання сторонами своїх зобов`язань є неприпустимими.
Департамент освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в письмових поясненнях від 16.04.2026, зазначає, що як орган управління освітою Закладу не несе відповідальності за його зобов`язаннями, не має владних повноважень та не здійснює управління у спірних зобов`язальних правовідносинах, які склалися на підставі договору безпосередньо між Закладом та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут". Заклад є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, а отже, наділене правом звернення до суду щодо захисту свого порушеного права.
У відповіді на відзив на зустрічний позов ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" підтримує заявлені вимоги, посилається на аналогічну справу № 904/1553/23, яка розглядалась Об`єднаною палатою Верховного Суду щодо стягнення штрафних санкцій за порушення дисципліни відбору природного газу.
Ухвалою суду від 22.05.2025 зустрічний позов прийнято до розгляду разом із первісним позовом; призначено його розгляд у судове засідання на 02 червня 2024 року.
До господарського суду 26.05.2025 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 та оприлюднення постанови по цій справі, обставини в якій є подібними обставинам даної справи та від висновків якої залежить правильне вирішення спору у справі № 904/2160/25.
Клопотання обґрунтоване тим, що висновки Великої Палати Верховного Суду, прийняті за результатами розгляду справи №920/19/24, безпосередньо вплинуть на розгляд справи №904/2160/25. Крім того, зазначає, що розгляд даної справи, з огляду на сформульовану Верховним Судом позицію, може потребувати подання додаткових доказів.
Ухвалою суду від 22.05.2025 зустрічний позов прийнято до розгляду разом із первісним позовом; призначено його розгляд у судове засідання на 02 червня 2025 року.
Ухвалою суду від 02.06.2025 зупинено провадження у справі №904/2160/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.
Ухвалою господарського суду від 29.12.2025 поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 22.01.2026.
У судовому засіданні 22.01.2026 оголошено перерву до 11.02.2026.
Ухвалою господарського суду від 11.02.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду у судове засідання на 20.02.2026. 
У судовому засіданні 20.02.2026 судом оголошено перерву до 12.03.2026, з 12.03.2026 до 27.03.2026.
20.03.2026 від позивача-1 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника за наявними матеріалами справи.
З 27.03.2026 оголошено перерву до 16.04.2026.
26.03.2026 від відповідача до господарського суду через систему "Електронний суд" надійшли клопотання:
- про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, мотивоване тим, що після відкриття провадження у справі у травні 2025 року від Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної Державної адміністрації не було забезпечено явку представника у судові засідання та не надано заяви про розгляд справи без участі його представника. Прокурор заявляє позов в інтересах Дніпропетровської обласної ради, але жодних вимог на її користь позов не містить. 
- про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.2 ч.2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, мотивоване тим, що Рішенням Конституційного Суду України (КСУ) від 03 грудня 2025 року № 6-р(ІІ)/2025 у справі за конституційною скаргою ТОВ "Рейнір Бізнес Груп", Суд дійшов висновку, що положення статті 23 Закону України "Про прокуратуру" в частині підстав для представництва інтересів держави є неконституційними, оскільки не відповідають принципу верховенства права та порушують вимогу правової визначеності.
У постанові від 17 січня 2025 року у справі № 343/1869/23 Верховний Суд наголосив, що відповідно до частини шостої статті 10 ЦПК України (аналогічна норма міститься у ст. 11 ГПК України), суд не застосовує закон, який суперечить Конституції України, а застосовує норми Конституції як норми прямої дії. Тому суд при вирішенні справи має надавати оцінку змісту позовних вимог та обставин справи (спірних правовідносин) з урахуванням конституційності (неконституційності) норми закону, яка підлягає застосуванню. Стаття 23 Закону України "Про прокуратуру" визнана Конституційним судом неконституційною, відповідно прокурор не може обґрунтовувати свої повноваження та наявність виключного випадку для представництва нормою, яка не визнається та не є "законом" у розумінні ЄСПЛ. Застосування такого неякісного закону до постачальників становить порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Прокурор заперечує проти задоволення клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п.2 ч.2 ст. 226 ГПК України, зазначає, що позовну заяву підписано керівником Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області, обґрунтування підстави для його звернення до суду в інтересах держави достатньо повно викладено у позовній заяві. Що стосується посилання на рішення Конституційного Суду, то воно не має ретроспективної сили, тобто не діє в часі, про що зазначено в самому рішенні.
Розглянувши клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду на підставі п.1, 4 ч.2 ст. 226 ГПК України суд зазначає таке.
Статтею 226 ГПК України визначено перелік підстав з яких суд залишає позов без розгляду, зокрема у разі якщо: позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано (п.2); позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (п.4).
Позов подано до господарського суду через систему "Електронний суд" та підписано керівником Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області Григорян С.С., повноваження якого підтверджуються наказом №694-к від 15.03.2021 про призначення на посаду керівника (а.с.165 том 1).
Конституційний Суд України (КСУ), приймаючи рішення від 03 грудня 2025 року № 6-р(ІІ)/2025 у справі за конституційною скаргою ТОВ "Рейнір Бізнес Груп", дійшов висновку, що положення статті 23 Закону України "Про прокуратуру" в частині підстав для представництва інтересів держави є неконституційними, оскільки не відповідають принципу верховенства права та порушують вимогу правової визначеності.
У постанові від 17 січня 2025 року у справі № 343/1869/23 Верховний Суд наголосив, що відповідно до частини шостої статті 10 ЦПК України (аналогічна норма міститься у ст. 11 ГПК України), суд не застосовує закон, який суперечить Конституції України, а застосовує норми Конституції як норми прямої дії. Тому суд при вирішенні справи має надавати оцінку змісту позовних вимог та обставин справи (спірних правовідносин) з урахуванням конституційності (неконституційності) норми закону, яка підлягає застосуванню. За наявності відповідного рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положення нормативно-правового акта за підставою, що такий акт не відповідає Конституції України, суд враховує юридичну позицію (висновок) Конституційного Суду. Натомість відсутність рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності такого закону чи іншого правового акта має правовий наслідок у вигляді звернення судом, після ухвалення рішення у справі, до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України.
Аналогічний підхід підтримано постановою Судової палати Касаційного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у справі № 240/19209/21.
Суд відхиляє посилання відповідача-1 на Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 3 грудня 2025 року № 6-р(II)/2025, яке стосується конституційності окремих положень Закону України "Про прокуратуру", оскільки у зазначеному рішенні встановлено спеціальний порядок втрати чинності нормами, які визнані неконституційними. Конституційний Суд України встановив, що положення статті 23 Закону "Про прокуратуру", які визнано неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення цього рішення.
Таким чином, прокурори зберігають право здійснювати представництво за старими правилами, проте нові законодавчі зміни мають бути впроваджені до закінчення цього терміну. 
Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 6-р(II)/2025 та сталої практики Суду, доля позовів, поданих до моменту ухвалення рішення, визначається через механізм відтермінування.
При цьому суди загальної юрисдикції не мають підстав закривати провадження або залишати позови без розгляду лише через факт ухвалення цього рішення КСУ, а позови, подані до 3 грудня 2025 року (і навіть пізніше — до моменту остаточної втрати чинності нормами), розглядаються за правилами, що діяли на момент подання.
Не підлягає задоволенню й клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду з підстав неявки в судове засідання представника позивача-2 та ненадання ним пояснень у справі, з огляду на те, що однією з підстав звернення з позовом до суду стало бездіяльність органа державної влади, який мав би вчиняти дії на захист інтересів держави у спірних правовідносинах.
Судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.
У судовому засіданні 16.04.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Заслухавши пояснення прокурора відділу прокуратури, відповідача-1, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -
В С Т А Н О В И В:
25 листопада 2019 року комітетом з конкурсних торгів Професійно-технічного училища №74 (наразі - Комунальний заклад освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради") затверджено тендерну документацію щодо процедури проведення відкритих торгів на закупівлю товару за предметом код за ДК 021:2015:09120000-6 - Газове паливо (Природний газ), орієнтованою вартістю закупівлі – 1 276 523,1 грн. 
Згідно протоколу засідання тендерного комітету від 20.12.2019 переможцем процедури відкритих торгів згідно предмету закупівлі "Природний газ", ДК 021:2015:09120000-6 Газове паливо визнано учасника торгів ТОВ "Дніпропетровськгаз збут".
У подальшому, між Професійно-технічним училищем №74 (зараз – КЗО "ПТУ" ДОР"), в особі директора Миронець Олександра Михайловича (далі - Споживач), та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" в особі старшого менеджера зі збуту Павлоградського відділу продажів Пономаренко Тетяни Леонідівни (далі – Постачальник), укладено договір № 41DB497-88-20 від 10.01.2020 на постачання природного газу (далі – Договір).
Джерелом фінансування закупівлі визначено, кошти місцевого бюджету (а.с.171 том 2).
За цим Договором Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2020 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором. Річний плановий обсяг постачання газу – до 141 835,9 м3 (п.п.1.1., 1.1.2 договору).
Розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюється між Постачальником та Споживачем. Підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує, що ознайомлений з тим, що протягом дії Договору ціна на газ може змінюватись, про що Сторони укладатимуть відповідні додаткові угоди. Підписуючи цей Договір, Споживач
підтверджує, що йому надане належне повідомлення про порядок зміни ціни газу протягом дії Договору і ніяких інших повідомлень про зміну ціни газу не вимагається (п.3.1. договору).
Згідно пункту 3.2. договору ціна за 1 м3 природного газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності складає 4,25000 грн. без урахування податку на додану вартість. Податок на додану вартість становить 0,85000 гривень. Всього ціна за 1 м3 становить 5,10000 гривень.
Відповідно до п. 3.3. Договору, ціна, зазначена в п.3.2. Договору може змінюватись протягом дії Договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору.
Згідно з п. 9.1 Договору, Договір укладається на строк до 31.12.2020.
Сторони, керуючись Законом України "Про публічні закупівлі", уклали до Договору № 41DB497-88-20 від 10.01.2020 Додаткові угоди №1 від 30.01.2020, №2 від 31.01.2020, №3 від 18.02.2020, №4 від 26.02.2020, №5 від 20.03.2020, №6 від 27.11.2020, №8 від 27.01.2021, №10 від 18.02.2021, якими зменшено обсяги природного газу з урахуванням збільшення його ціни. 
Додатковою угодою № 1 від 30.01.2020 сторони домовилися внести до Договору на постачання природного газу такі зміни та викласти нижчезазначені пункти в наступній редакції:
"п.1.2. Річний плановий обсяг постачання газу – до 128 941,72 куб. м.".
"п.3.2. Ціна за 1 м. куб. газу без урахування податку на додану вартість становить 4,55084 гривень, крім того вартість послуги доступу до потужності становить 0,124160 гривень.
Ціна за 1 м. куб. природного газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності складає 4,6750 гривень. Податок на додану вартість становить 0,9350 гривень. 
Всього ціна газу за 1 м. куб. становить 5,6100 гривень".
Утім, не зважаючи на те, що Додатковою угодою № 1 внесені зміни до п. 3.2. Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару (1 м3 газу ) до 5,6100 гривень, вказана ціна фактично не застосовувалась сторонами при розрахунках за газ, що підтверджується актом прийому - передачі природного газу № ДОЗ80003750 від 31.01.2020.
Додатковою угодою № 2 від 31.01.2020 сторони домовилися внести до Договору на постачання природного газу такі зміни та викласти нижчезазначені пункти у наступній редакції:
"п.1.2. Річний плановий обсяг постачання газу – до 117219,74 куб. м."
"п.3.2. Ціна за 1 м. куб. газу без урахування податку на додану вартість становить 5,01834 гривень, крім того вартість послуги доступу до потужності становить 0,124160 гривень. Ціна за 1 м. куб. природного газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності складає 5,14250 гривень. Податок на додану вартість становить 1,02850 гривень. 
Всього ціна газу за 1 м. куб. становить 6,17100 гривень".
Додатковою угодою № 3 від 18.02.2020 сторони домовилися внести до Договору на постачання природного газу такі зміни та викласти нижчезазначені пункти у наступній редакції:
"п.1.2. Річний плановий обсяг постачання газу – до 108979,58 куб. м. "
"3.2. Ціна за 1 м. куб. газу без урахування податку на додану вартість становить 5,53259 гривень, крім того вартість послуги доступу до потужності становить 0,124160 гривень.
Ціна за 1 м. куб. природного газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності складає 5,65675 гривень.
Податок на додану вартість становить 1,13135 гривень.
Всього ціна газу за 1 м. куб. становить 6,78810 гривень".
Додатковою угодою № 4 від 26.02.2020 сторони домовилися внести до Договору на постачання природного газу такі зміни та викласти нижчезазначені пункти у наступній редакції:
"п.1.2. Річний плановий обсяг постачання газу – до 101488,539 куб. м. "
"п.3.2. Ціна за 1 м. куб. газу без урахування податку на додану вартість становить 6,098265 гривень, крім того вартість послуги доступу до потужності становить 0,124160 гривень.
Ціна за 1 м. куб. природного газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності складає 6,222425 гривень.
Податок на додану вартість становить 1,244485 гривень.
Всього ціна газу за 1 м. куб. становить 7,46691 гривень".
Додатковою угодою № 5 від 20.03.2020 сторони домовилися внести до Договору на постачання природного газу такі зміни та викласти нижчезазначені пункти у наступній редакції:
"п.1.2. Річний плановий обсяг постачання газу – до 97445,423 куб. м."
"п.3.2. Ціна за 1 м. куб. газу без урахування податку на додану вартість становить 6,65403 гривень, крім того вартість послуги доступу до потужності становить 0,136576 гривень.
Ціна за 1 м. куб. природного газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності складає 6,790660 гривень.
Податок на додану вартість становить 1,358132 гривень.
Всього ціна газу за 1 м. куб. становить 8,148792 гривень".
Додатковою угодою № 6 від 27.11.2020 сторони домовилися внести до Договору на постачання природного газу такі зміни та викласти нижчезазначені пункти у наступній редакції:
"п.1.2. Річний плановий обсяг постачання газу – до 95289,26 куб. м. "
"п.3.2. Ціна газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності становить 7,374909 грн. за 1 куб. м., крім того ПДВ – 1,474982 грн., всього з ПДВ – 8,849891 грн".
Додатковою угодою № 8 від 27.01.2021 сторони домовилися внести до Договору на постачання природного газу такі зміни та викласти нижчезазначені пункти у наступній редакції:
"п.1.2.1 Плановий обсяг постачання газу на січень 2021 року – до 14 392,702 куб. м. "
"п.3.2. Ціна газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності становить 8,11235 грн. за 1 куб. м., крім того ПДВ – 1,62247 грн., всього з ПДВ – 9,73482 грн".
Додатковою угодою № 10 від 18.02.2021 сторони домовилися внести до Договору на постачання природного газу такі зміни та викласти нижчезазначені пункти у наступній редакції:
"п.1.2.1 Плановий обсяг постачання газу на січень-лютий 2021 року – до 14 325,515 куб. м."
"п.3.2. Ціна газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності становить 8,250000 грн. за 1 куб. м., крім того ПДВ – 1,650000 грн., всього з ПДВ – 9,900000 грн".
Таким чином, ціна на газ за додатковими угодами збільшилась від ціни, визначеної у договорі та пропозиції ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" з 5,10000 грн. за 1 куб.м, до 9,900000 грн. за 1 куб.м.
Отже, внаслідок укладення зазначених додаткових угод ціну за одиницю товару збільшено на 90%, що свідчить про порушення сторонами вимог ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та, за твердженнями прокурора, призвело до надмірних витрат бюджетних коштів.
На виконання умов договору та відповідно до актів приймання-передачі природного газу, які підписані сторонами у двосторонньому порядку, за період з січня 2020 року по січень 2021 року постачальник здійснив поставку, а споживач прийняв природний газ на загальну суму 700551,86грн, обсяг постачання природного газу склав 489,935 тис.куб.м.:
- №ДОЗ80003750 від 31.01.2020 за січень 2020 року в обсязі 26578,05 тис.куб.м. за ціною 5142,50 грн на суму 164013,14грн із ПДВ (а.с.40 том 1); 
- №ДОЗ80007522 від 29.02.2020 за лютий 2020 року в обсязі 26593,46 тис.куб.м. за ціною 6222,425 грн на суму 198570,97грн із ПДВ (а.с.41 том 1); 
- №ДОЗ80009873 від 31.03.2020 за березень 2020 року в обсязі 14257,67 тис.куб.м. за ціною 6790,66 грн на суму 116182,79грн із ПДВ (а.с.42 том 1); 
- №ДОЗ80027542 від 30.11.2020 за листопад 2020 року в обсязі 3582,47 тис.куб.м. за ціною 7374,909 грн на суму 31704,47грн із ПДВ (а.с.43 том 1); 
- №ДОЗ80028764 від 27.12.2020 за грудень 2020 року в обсязі 21478,285 тис.куб.м. за ціною 7374,909 грн на суму 190080,48грн із ПДВ (а.с.44 том 1). 
Відповідно до платіжних доручень, копії яких долучені до матеріалів справи, відповідач-2 у повному обсязі оплатив вартість поставленого йому відповідачем-1 природного газу:
№68 від 20.02.2020 на суму 164013,14грн (а.с.45 том 1),
№94 від 17.03.2020 на суму 198570,97грн (а.с.46 том 1),
№230 від 16.04.2020 на суму 116182,79грн (а.с.106 том 3),
№667 від 11.12.2020 на суму 31704,47грн (а.с.47 том 1),
№684 від 24.12.2020 на суму 190080,48грн (а.с.48 том 1). 
Таким чином, за наведеними вище додатковими угодами до договору на постачання природного газу № 41DB497-88-20 від 10 січня 2020 року ціна товару загалом зросла із 5,10000 грн до 9,900000 грн за 1 м3 газу. У свою чергу обсяг предмета закупівлі зменшився.
Прокурор стверджує, що внаслідок необґрунтованого збільшення замовником ціни за одиницю товару (природного газу) шляхом укладання додаткових угод при відсутності правомірного підтвердження коливання ціни такого товару на ринку у бік збільшення, вказані додаткові угоди, укладені з порушенням пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції від 19.04.2020), ціну за одиницю товару збільшено на 90%, що свідчить про порушення сторонами вимог ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та призвело до надмірних витрат бюджетних коштів у розмірі 228853,18грн.
Наведене і є причиною виникнення спору. 
Предметом доказування у цій справі є обставини щодо правомірності укладення відповідачами додаткових угод №1 від 30.01.2020, №2 від 31.01.2020, №3 від 18.02.2020, №4 від 26.02.2020, №5 від 20.03.2020, №6 від 27.11.2020, №8 від 27.01.2021, №10 від 18.02.2021 до договору на постачання природного газу № 41DB497-88-20 від 10 січня 2020 року, що потребує з`ясування наявності/відсутності коливання цін на ринку на предмет закупівлі за спірним договором та підстав для збільшення ціни у відповідності до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, серед способів захисту визначено визнання правочинів недійсними.
У постанові Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №917/1062/21 викладено правову позицію про те, що визнання додаткових угод недійсними в разі порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" є належним способом захисту.
Розглянувши позовні вимоги, суд дійшов висновку про те, що вищевказані додаткові угоди №1 від 30.01.2020, №2 від 31.01.2020, №3 від 18.02.2020, №4 від 26.02.2020, №5 від 20.03.2020 є нікчемними в силу ч.4 ст.36, ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції до набрання чинності Законом №114-ІХ), а додаткові угоди №6 від 27.11.2020, №8 від 27.01.2021, №10 від 18.02.2021 – недійсними, як такі, що укладені з порушенням вимог чинного законодавства (ч.5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі") з огляду на таке.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначаються Законом України "Про публічні закупівлі". 
Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції (преамбула).
Відповідно до статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Учасник - переможець процедури закупівлі під час укладення договору повинен надати дозвіл або ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, якщо отримання такого дозволу або ліцензії на провадження такого виду діяльності передбачено законодавством.
Забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК і ГК, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, юридичні факти.
Відповідачі уклали договір на постачання природного газу № 41DB497-88-20 від 10 січня 2020 року за результатом процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" (далі – Закон № 922-VIII), який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.
Відповідно до частини першої статті 179 Господарського кодексу України (чинний на дату виникнення спірних відносин) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами – юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. 
За змістом частин першої - третьої статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення (частина третя статті 631 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
За частиною другою статті 189 Господарського кодексу України (далі - ГК України) ціна є істотною умовою господарського договору.
Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
Відповідно до частин 4-6 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Згідно частини першої - п`ятої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції станом на дату укладення договору) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;
3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;
4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;
5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);
6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.
Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.
За змістом частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203).
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин, стаття 215).
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (частини перша, п`ята статті 216).
Частиною 4 статтею 36 Закону України "Про публічні закупівлі", в редакції на час укладення додаткових угод №1 від 30.01.2020, №2 від 31.01.2020, №3 від 18.02.2020, №4 від 26.02.2020, №5 від 20.03.2020  було передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.
Частиною 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що діяла на момент укладення додаткових угод №6 від 27.11.2020, №8 від 27.01.2021, №10 від 18.02.2021 до договору на постачання природного газу № 41DB497-88-20, укладеного 10 січня 2020 року (в редакції Закону України "Про публічні закупівлі" від 19.04.2020), передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії ( п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922).
Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 цього Закону, зокрема за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - збільшення ціни за одиницю товару пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.
Отже, вказана норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%.
Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. При цьому, кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 924/674/21, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:
якщо відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Законодавство про публічні закупівлі, як у редакції Закону №922-VIII до 19.04.2020 (положення пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону), так і у редакції цього закону після внесення змін (положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону) встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного за результатами проведення закупівлі за державні кошти та містить обмеження щодо заборони збільшення ціни за одиницю товару більш, ніж на 10% незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (п.7.50 постанови Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/383/22).
Згідно Висновку Великої палати Верховного Суду про застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", який викладено у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 (провадження № 12-57гс23):
ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається (п.88);
зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (п.89);
у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (п.90).
В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 зазначено, що:
- … норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII (п.150 постанови);
- інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої (п. 151 постанови);
- укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону № 922-VIII (п.152 постанови);
- окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі. До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників (пункти 153-154 постанови) ". 
Згідно з тендерною пропозицією Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" взяло на себе зобов`язання та надало певні гарантії, яких повинно було дотримуватись, при цьому, погодилось постачати природний газ Замовнику за ціною та на умовах, передбачених у договорі. Підписанням основного договору № 41DB497-88-20 від 10.01.2020 та додатків до нього Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" засвідчило можливість та погодження виконати домовленість, вказану у Договорі та додатках до нього, тобто добровільно взяло на себе зобов`язання поставити Споживачу природний газ у період з січня 2020 року по лютий 2021 року в обсязі до 141835,9 куб.метрів за ціною 5,10000грн з ПДВ за 1 куб.м.
Проте, будучи обізнаним про ринкові ціни на природний газ, Відповідач-1, задля перемоги у відкритих торгах, занизив пропоновану ціну за природний газ, а в подальшому, шляхом укладання додаткових угод, домігся збільшення ціни. 
В свою чергу, Верховний суд України у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямими порушенням принципів процедури закупівлі.
Станом на дату підписання Договору № 41DB497-88-20 від 10.01.2020 сторонами було погоджено всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".
Так, згідно п.1.2. договору № 41DB497-88-20 від 10.01.2020 постачальник передає споживачу газ в обсягах до 141 835,90 куб. м.
Установлено, що внаслідок укладення спірних додаткових угод:
- обсяг спожитого газу за січень 2020 року склав 26578,05 м3 газу, первісна ціна за Договором складала 5,10000 грн./1 м3 газу, тобто Комунальний заклад освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 135548,06грн (5,1*26578,05).
Натомість розрахунок здійснено за тарифом, визначеним додатковою угодою № 2 від 31.01.2020 і становить 6,171 грн./1 м3 газу та фактично сплачено 164013,15грн (6,171*26578,05).
Сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 28465,10 грн (164 013,15 – 135 548,05);
- обсяг спожитого газу за лютий 2020 року склав 26593,46 м3 газу, первісна ціна за Договором складала 5,10000 грн./1 м3 газу, тобто Комунальний заклад освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 135 626,65грн (5,1*26593,46).
Натомість розрахунок здійснено за тарифом, визначеним додатковою угодою № 4 від 26.02.2020 і становить 7,46691 грн./1 м3 газу та фактично сплачено 198 570,97 грн. (7,46691*26593,46).
Сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 62 944,35 грн ( 198 570,97 – 135 626,65);
- обсяг спожитого газу за березень 2020 року склав 14257,67 м3 газу, первісна ціна за Договором складала 5,10000 грн./1 м3 газу, тобто Комунальний заклад освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 72 714,12 грн (5,1*14257,67). 
Натомість розрахунок здійснено за тарифом, визначеним додатковою угодою № 5 від 20.03.2020 і становить 8,148792 грн./1 м3 газу та фактично сплачено 116 182,79 грн (8,148792*14257,67).
Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 43 468,67 грн (116 182,79 – 14 257,67);
- обсяг спожитого газу за листопад 2020 року склав 3582,47 м3 газу, первісна ціна за Договором складала 5,10000 грн./1 м3 газу, тобто Комунальний заклад освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 18 270,60 грн (5.1*3582,47). 
Натомість розрахунок здійснено за тарифом, визначеним додатковою угодою № 6 від 27.11.2020 і становить 8,849891 грн./1 м3 газу та фактично сплачено 31 704,47 грн (8,849891*3582,47).
Сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 13 433,87 грн (31 704,47 – 18 270,60);
- обсяг спожитого газу за грудень 2020 року склав 21478,285 м3 газу, первісна ціна за Договором складала 5,10000 грн./1 м3 газу, тобто Комунальний заклад освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 109539,25грн (5,1*21478,285).
Натомість розрахунок здійснено за тарифом, визначеним додатковою угодою № 6 від 27.11.2020 і становить 8,849891 грн./1 м3 газу та фактично сплачено 190 080,48 грн (8,849891*21478,285).
Сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 80 541,23 грн (190 080,48 – 109 539,25).
Зі змісту наведеного убачається, що ціна на газ за додатковими угодами збільшилась від ціни, визначеної у договорі та пропозиції ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" з 5100,00 грн. за 1000,0 куб.м. до 8849,891 грн за 1000,0 куб.м.
Отже, професійно-технічне училище № 74 сплатив за спожитий газ у період з січня 2020 року по лютий 2021 року за вказаним договором, у результаті збільшення ціни за одиницю товару на підставі додаткових угод №1 від 30.01.2020, №2 від 31.01.2020, №3 від 18.02.2020, №4 від 26.02.2020, №5 від 20.03.2020, №6 від 27.11.2020, №8 від 27.01.2021, №10 від 18.02.2021 до договору № 41DB497-88-20 від 10.01.2020 кошти на загальну суму 700 551,86 грн.
Тобто, внаслідок укладання додаткових угод замовником зайво сплачено на користь постачальника 228853,18грн (700 551,86 грн - 471698,67грн).
Водночас, для прийняття рішення про збільшення ціни товару у замовника повинні бути обґрунтовані підстави, зокрема, надані постачальником підтвердження (довідка, експертний висновок) компетентних органів (установ, організацій) про підвищення цін на ринку відповідної продукції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 вказала, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правові висновки постанов Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19, від 11.05.2023 у справі № 910/17520/21).
Сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору. При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Водночас, коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього. На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Разом з цим, Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено конкретної форми / вигляду інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (аналогічний висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 916/747/24).
Підставою для внесення змін до основного договору та укладення спірних додаткових угод до нього стали надані відповідачем-1: 
- копія висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати №43/07-24 від 16.01.2020, що містить інформацію про вартість природного газу (код за ДК 021:2015 -09120000-6 (Газове паливо)) на внутрішньому ринку України з 01.01.2020 по 15.01.2020 складає від 5005,27 до 9900,00 грн./ тис. куб. м.;
- копія висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати №1205/07-25 від 20.01.2020, що містить інформацію про вартість природного газу (код за ДК 021:2015 -09120000-6 (Газове паливо)) на внутрішньому ринку України станом з 01.01.2020 по 20.01.2020 та становить від 4800,00 до 8000,00 грн./ тис. куб. м.;
- копія висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати №88/07-24 від 29.01.2020, що містить інформацію про ціну на природній газ (код за ДК 021:2015 -09120000-6 (Газове паливо)) на внутрішньому ринку України з 01.01.2020 по 24.01.2020 та складає від 5005,27 до 9900,00 грн./ тис. куб. м.;
- копія висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати №111/07-24 від 03.02.2020, що містить інформацію про вартість природного газу (код за ДК 021:2015 -09120000-6 (Газове паливо)) на внутрішньому ринку України з 24.01.2020 по 31.01.2020 та складала від 5010,77 до 9900,00 грн./ тис.куб.м.;
- копія висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати №111/07-27 від 11.02.2020, що містить інформацію про вартість природного газу (код за ДК 021:2015-09120000-6 (Газове паливо)) на внутрішньому ринку України станом з 01.02.2020 по 11.02.2020 та становить від 5710,77 - 9907,00 грн./ тис.куб.м.;
- копія висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати №111/07-29 від 17.02.2020, що містить інформацію стосовно вартості природного газу (код за ДК 021:2015 -09120000-6 (Газове паливо)) на внутрішньому ринку України станом з 01.02.2020 по 17.02.2020 складало від 5770,77 до 9007,00 грн./ тис.куб.м.;
- копія висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати №169/07-24 від 27.02.2020, що містить інформацію про вартість природного газу (код за ДК 021:2015-09120000-6 (Газове паливо)) на внутрішньому ринку України з 01.02.2020 по 26.02.2020 та складала від 4308,00 до 8188,628 грн./ тис.куб.м.;
- копія висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати №259/07- 24 від 26.03.2020, що містить інформацію стосовно вартості природного газу (код за ДК 021:2015 -09120000-6 (Газове паливо)) на внутрішньому ринку України з 01.03.2020 по 26.03.2020 та складала від 4777,20 до 8100,00 грн./ тис. куб. м.;
- копії довідок Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", № 122/203 від 06.11.2020; № 122/210 від 13.11.2020; № 122/232 від 26.11.2020 що місять інформацію щодо цін на природний газ суб`єктів ринку природного газу – регіональних газопостачальних підприємств, відпускний рівень цін на природний газ для установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів на території України.
- копії довідок Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", який містить інформацію про коливання рівня вартості природного газу на європейських хабах (NGG, Gaspool, TTF) до кордону України, станом на 10.11.2020 відносно 18.11.2020.; станом на 15.12.2020; станом на 14.12.2020 відносно 1301.2021; станом на 02.01.2021 відносно 01.02.2021.
Проте, зазначені документи не можуть бути належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження коливання цін на ринку, а отже не можуть слугувати достатньою підставою для зміни істотної умови за договором на постачання природного газу від 01.01.2020 в частині підвищення ціни за одиницю товару.
У відповідності до роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 24.11.2020 № 3304-04/69987-06 "Щодо укладання, виконання, змін та розірвання договору про закупівлю", кожне внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.
Закон України "Про торгово-промислову палату" не містить положень щодо наявності повноважень у торгово-промислової палати на видачу довідок (експертних висновків) щодо коливання ціни на товар на ринку. Натомість вказаним Законом визначено право торгово-промислової палати проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.
Довідки не містять жодних посилань на коливання ціни на предмет закупівлі за договором, або обґрунтування коливання ціни на такі товари упродовж періодів між укладеним договором та додатковими угодами та не можуть бути використані для підтвердження коливання цін на ринку товарів. 
Крім того, довідки носять інформативний характер, а постачальником жодним чином не обґрунтовано, як саме викладена у листі інформація впливає на його спроможність виконання зобов`язання за договором, не доведено, що підвищення ціни було непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання тендерної пропозиції). Такі документи не є саме експертним висновком, зробленим фахівцем на підставі розгляду та аналізу ряду фактів з логічним підсумком. Проте, за відсутності підтвердженого коливання ціни на ринку, з дати укладення договору ціна товару виросла на 90%.
Вищевказані документи не містять жодних відомостей щодо динаміки ціни на природний газ, в ньому відсутній аналіз вартості ціни газу на внутрішньому ринку України, на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами чи будь-які інші дані, які б підтверджували саме коливання ціни природного газу на ринку, у зв`язку з чим не містить належного обґрунтування для зміни істотних умов Договору на підставі ч. 4 ст .36 Закону України "Про публічні закупівлі" (п. 2. ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").
З аналізу вищенаведеного слідує, що коливання ціни товару на ринку передбачає динаміку ціни товару у бік збільшення за період з моменту укладення договору та до моменту виникнення необхідності у внесенні відповідних змін, зумовлених таким коливанням. Тобто, повинно бути доведено наявність коливання ціни у бік підвищення на ринку електроенергії за період з дати укладення основного договору до дати укладення додаткових угод.
Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Такої правової позиції щодо імперативної поведінки постачальника дійшов Верховний Суд в постанові від 18.06.2021р у справі №927/491/19.
Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.07.2021р у справі № 922/2030/20.
Разом з тим, у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13.10.2020 р у справі № 912/1580/18).
Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
Відповідачі не могли не розуміти особливості функціонування ринку природного газу (тобто постійне коливання цін, їх сезонне зростання-падіння були прогнозованими).
Сума надмірно сплачених коштів підтверджується Висновком судово-товарознавчої експертизи № 5324/24 від 26.11.2024, проведеної під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42024042140000038 від 23.04.2024 за ч. 1 ст. 364 за фактом зловживання директором КЗО "ПТУ" "ДОР" службовими обов`язками під час укладення вищевказаного договору та додаткових угод до нього.
Відповідно до вказаного Висновку встановлено, що ринкова вартість природного газу за 1 тис. м3 в нерегульованому сегменті оптового ринку природного газу України, який використовується для комунально-побутових потреб (для фізичних осіб, комунальних підприємств, органів місцевого самоврядування, державних органів) з урахуванням ПДВ, станом на 10.01.2020, 30.01.2020, 31.01.2020, 18.02.2020, 26.02.2020, 20.03.2020, 27.11.2020, 28.12.2020, 17.01.2021, 18.02.2021 складала:
- 10.01.2020 – за ресурсами січня 2020 року – 5 426,86 грн. за 1 тис. м3;
- 30.01.2020 – за ресурсами січня 2020 року – 5 763,78 грн. за 1 тис. м3;
- 31.01.2020 – за ресурсами січня 2020 року – 5 763,78 грн. за 1 тис. м3;
- 18.02.2020 – за ресурсами лютого 2020 року – 5 774,64 грн. за 1 тис. м3;
- 26.02.2020 – за ресурсами лютого 2020 року – 5 764,3 грн. за 1 тис. м3;
- 20.03.2020 – за ресурсами березня 2020 року – 5 299,88 грн. за 1 тис. м3;
- 27.11.2020 – за ресурсами листопада 2020 року – 6 101,31 грн. за 1 тис. м3;
- 28.12.2020 – за ресурсами грудня 2020 року – 6 329,75 грн. за 1 тис. м3;
- 27.01.2021 – за ресурсами січня 2021 року – 7 924,65 грн. за 1 тис. м3.
Зміна ціни природного газу на ринку у відсотках у порівнянні станом на 10.01.2020, 30.01.2020, 31.01.2020, 18.02.2020, 26.02.2020, 20.03.2020, 27.11.2020, 28.12.2020, 27.01.2021, 18.02.2021 складала:
- 10.01.2020 по відношенню 30.01.2020 – відбулося коливання ціни у бік збільшення на 6,208378326 %;
- 30.01.2020 по відношенню 31.01.2020 коливання цін не зафіксовано;
- 31.01.2020 по відношенню до 18.02.2020 – відбулося коливання ціни у бік збільшення на 0,188418017%;
18.02.2020 по відношенню до 26.02.2020 – відбулося коливання ціни у бік зменшення на 0,179058781%;
- 26.02.2020 по відношенню до 20.03.2020 – відбувалося коливання ціни у бік зменшення на 8,056832573 %; - 20.03.2020 по відношенню до 27.11.2020 – відбувалося коливання ціни у бік збільшення на 15,12166313 %; 
- 27.11.2020 по відношенню до 28.12.2020 – відбувалося коливання ціни у бік збільшення на 3,744113969 %;
- 28.12.2020 по відношенню до 27.01.2021 – відбувалося коливання ціни у бік збільшення на 25,19688771 %;
- 27.01.2021 по відношенню до 18.02.2021 – відбувалося коливання ціни у бік збільшення на 3,386900368 %.
Отже, під час проведення процедури закупівлі, Постачальник при поданні остаточної пропозиції, свідомо занизив ціни на продукцію з метою отримання перемоги та створення несприятливих умов для учасників торгів, їх дискримінації, непрозорості, спотворення добросовісної конкуренції тощо.
Таким чином, у сторін договору були відсутні підстави для підвищення ціни на газ та відповідно укладення додаткових угод.
З огляду на положення статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 13 ЦК України, суд зазначає, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення більш як на 90 % шляхом укладення спірних додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.
Ураховуючи викладене, додаткові угоди №1 від 30.01.2020, №2 від 31.01.2020, №3 від 18.02.2020, №4 від 26.02.2020, №5 від 20.03.2020 суперечать ч.4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, яка була чинною станом на дату укладення договору), а додаткові угоди №6 від 27.11.2020, №8 від 27.01.2021, №10 від 18.02.2021 до договору на постачання природного газу № 41DB497-88-20 від 10 січня 2020 року - частині 5 статті 41 цього Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абз. 1 ч.2 ст.215 ЦК).
За приписами частини 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Договори, що укладені всупереч вимогам п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону "Про публічні закупівлі", є нікчемними в силу закону і не потребують визнання їх недійсними судом (постанова Об`єднаної Палати Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).
Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (зокрема, постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).
Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Крім того, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).
З 19.04.2020 введено в дію Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель" від 19 вересня 2019 року № 114-ІХ.
Додаткові угоди №6 від 27.11.2020, №8 від 27.01.2021, №10 від 18.02.2021 до договору на постачання природного газу № 41DB497-88-20 від 10 січня 2020 року укладені на час дії Закону України "Про публічні закупівлі" в редакції від 19.04.2020.
Оскільки Законом України "Про публічні закупівлі" в редакції від 19.04.2020 не встановлювалась нікчемність правочину, у зв`язку з порушеннями положень ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" в частині безпідставного збільшення ціни за одиницю товару, а отже додаткові угоди №№6,8,10 до договору є оспорюваними та підлягають визнанню їх недійсними в судовому порядку, а додаткові угоди №1 від 30.01.2020, №2 від 31.01.2020, №3 від 18.02.2020, №4 від 26.02.2020, №5 від 20.03.2020 є нікчемними в силу ч. 1 ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
З огляду на викладене, визнання додаткових угод №1 від 30.01.2020, №2 від 31.01.2020, №3 від 18.02.2020, №4 від 26.02.2020, №5 від 20.03.2020 до договору недійсними не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.
За приписами чатини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Оскільки спірні додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між сторонами регулюються виключно Договором, а отже, розрахунок за Договором має здійснюватися сторонами відповідно до умов саме Договору за ціною договору.
Відповідно до Актів прийняття-передавання природного газу, всього за Договором поставлено 489,935 тис.м.куб. на загальну суму 700551,86грн, яка повністю оплачена відповідачем-2, що підтверджується актами прийому-передачі та платіжними дорученнями.
Виходячи із ціни в Договорі, без урахування вказаних вище оспорюваних додаткових угод, відповідач-2 за поставлений відповідачем-1 товар повинен був сплатити відповідачу-1 кошти у сумі 471 698,67 грн з ПДВ.
Тобто, різниця між сумою коштів, які фактично сплачено Замовником за постачання природного газу по ціні, згідно з додатковими угодами, та сумою за товар по ціні, визначеною Договором (без урахування оспорюваних додаткових угод), становить 228853,18 грн (700551,86грн – 471698,67 грн).
Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Таким чином, грошові кошти в сумі 228853,18грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-1, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач-1 зобов`язаний їх повернути до бюджету (позивач-2), що відповідає приписам ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 1212 ЦК України.
Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 (п.70-72, 82).
За таких обставин підлягають задоволенню вимоги про визнання недійсними додаткових угод №№6,8,10 та стягнення 228853,18грн. В іншій частині позову слід відмовити. 
Щодо вимог за зустрічним позовом.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" просить стягнути з Департаменту освіти та науки Дніпропетровської обласної Державної адміністрації штрафні санкції за порушення умов договору у розмірі 44 213,32грн.
У відповідності до ст. 12 Закону "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.
Договір на постачання природного газу № 41DB497-88-20 від 10 січня 2020 року укладено між Комунальним закладом освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради" (споживач) та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" (постачальник).
Відповідно до Договору № 41DB497-88-20 від 10 січня 2020 року, запланований обсяг постачання газу у 2020 році по місяцях складав м3: січень 32000, лютий 32000, березень 24000, листопад 21835,9, грудень 32000.
Додатковою угодою №7 до Договору, Сторони домовились продовжити дію Договору на 2021 рік, при цьому, запланованих обсягів споживання даною угодою передбачено не було.
Відповідно до п. 6.2.2 Договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання газу за Договором буде менший від підтвердженого обсягу газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Споживач сплачує Постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за розрахунковий період.
Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого Споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Споживач сплачує Постачальнику штраф за перевищення обсягу постання газу, що розраховується за формулою:
В = (Уф - Vn) х Ц х К, де:
Уф - обсяг фактично поставленого газу протягом розрахункового періоду;
Vn - підтверджений обсяг газу на розрахунковий період;
Ц - вартість газу за Договором;
К - коефіцієнт, який дорівнює 0,1 (п.6.2.3. договору).
Отже, умовами договору на постачання природного газу передбачена відповідальність споживача - Комунального закладу освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради" за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором.
Ураховуючи, що стороною за договором на постачання природного газу у даній справі, тобто особою відповідальною за належне виконання умов договору поставки, є Комунальний заклад освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради", а позов про стягнення збитків пред`явлено до Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації, як розпорядника бюджетних коштів, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" за зустрічним позовом заявлено до неналежного відповідача, відповідно задоволенню не підлягають.
Щодо заяви Відповідача-2 про застосування позовної давності до позовних вимог за первісним та зустрічним позовами.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України).
За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу (ч. 1 ст. 260 ЦК України).
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).
Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (ч. 3 ст. 254 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України).
Отже, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Тому перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
За результатом розгляду зустрічного позову порушення права позивача у спірних правовідносинах із відповідачем не встановлено (з огляду на те, що відповідач за зустрічним позовом не є стороною договору), у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає, що, в свою чергу, усуває необхідність дослідження питання щодо строку позовної давності.
За первісним позовом оскаржуються додаткові угоди №1 від 30.01.2020, №2 від 31.01.2020, №3 від 18.02.2020, №4 від 26.02.2020, №5 від 20.03.2020, №6 від 27.11.2020, №8 від 27.01.2021, №10 від 18.02.2021 до договору на постачання природного газу № 41DB497-88-20 від 10 січня 2020 року.
Суд відмовив в задоволенні вимоги про визнання недійсними додаткових угод №1 від 30.01.2020, №2 від 31.01.2020, №3 від 18.02.2020, №4 від 26.02.2020, №5 від 20.03.2020, тому питання пропуску позовної давності до цих угод не досліджується.
Стосовно додаткових угод №6 від 27.11.2020, №8 від 27.01.2021, №10 від 18.02.2021 до договору, суд зазначає, що такі вимоги заявлені в межах строку позовної давності з огляду на таке.
Аналіз статті 261 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов.
З позовом про визнання недійсними додаткових угод прокурор звернувся до суду 01.05.2025.
Суд враховує, що 11.03.2020, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2, була прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 (з подальшими змінами), якою з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, який Постановою Кабінету Міністрів України "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 27.06.2023 №651 був відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України.
Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину"; Розділ IX "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України доповнено, зокрема пунктом 7 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".
Також враховано, що 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан, який триває і на даний час.
У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України).
Норму про загальне зупинення строків позовної давності на період воєнного стану скасовано Законом України від 14 травня 2025 року №4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" було скасовано норму про загальне зупинення строків позовної давності на період воєнного стану.
Закон №4434-IX набрав чинності 4 вересня 2025 року, тобто з цієї дати строки позовної давності відновили свій перебіг.
З огляду на викладене, позов прокурора про визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно набутих грошових коштів заявлено в межах позовної давності.
Щодо судового збору.
Прокурором сплачено судовий збір у розмірі 26970,24грн згідно платіжної інструкції № 990 від 29.04.2025 (а.с.146, 152 том 1).
Разом з тим, за розгляд майнової вимоги сплаті підлягає судовий збір у розмірі 2746,24 грн (228 853,18грн х 1,5%х0,8); за розгляд немайнових вимог у кількості 8 (вісім) судовий збір складає 19379,2грн (3028,00грн х8 х0,8). Загальна сума судового збору до сплати - 22125,44грн (2746,24 +19379,2грн).
З наведеного вбачається, що прокурором під час звернення з позовом до суду зайво сплачено судовий збір у розмірі 4844,8грн (26970,24грн - 22125,44грн).
Підстави та порядок повернення судового збору передбачені статтею 7 Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (п.1.).
Цією статтею унормовано підстави повернення судового збору, зокрема зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог: з відповідачів на користь прокуратури порівну за розгляд вимог немайнового характеру–по 3633,60грн (3028,00грн х 3(немайнові вимоги)х0,8=7267,20грн/2) з кожного відповідача та з відповідача-1, Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", за розгляд майнової вимоги 2746,24 грн.
Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Керівника Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі позивача-1: Дніпропетровської обласної ради, позивача-2: Департаменту освіти та науки Дніпропетровської обласної Державної адміністрації до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", відповідача-2: Комунального закладу освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 228 853,18грн – задовольнити частково. 
Визнати недійсними додаткові угоди №6 від 27.11.2020, №8 від 27.01.2021, №10 від 18.02.2021 до договору на постачання природного газу № 41DB497-88-20, укладеного 10 січня 2020 року між Комунальним закладом освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради" та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут".

У задоволенні вимоги про визнання недійсними додаткових угод №1 від 30.01.2020, №2 від 31.01.2020, №3 від 18.02.2020, №4 від 26.02.2020, №5 від 20.03.2020 – відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (ідентифікаційний код 39572642; вул. Поля, будинок 2, Літ. А-2, м. Дніпро, 49000) на користь Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації (ідентифікаційний код 25927519; вулиця Володимира Антоновича,70, м. Дніпро, 49000) надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 228 853,18грн (двісті двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят три гривні 18 копійок).

Стягнути з Комунального закладу освіти "Васильківське професійно-технічне училище" Дніпропетровської обласної ради" (ідентифікаційний код 02541817; вул. Центральна,1, с. Шев`якине, Синельниківський район, Дніпропетровська область, 52600) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02909938; МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ р/р UА228201720343160001000000291; просп. Д. Яворницького, буд. 38, м. Дніпро, 49044) судовий збір у сумі 3633,60грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (ідентифікаційний код 39572642; вул. Поля, будинок 2, Літ. А-2, м. Дніпро, 49000) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02909938; МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ р/р UА228201720343160001000000291; просп. Д. Яворницького, буд. 38, м. Дніпро, 49044) судовий збір у сумі 6379,84грн.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" до Департаменту освіти та науки Дніпропетровської обласної Державної адміністрації про стягнення 44 213,32грн – залишити без задоволення.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд зустрічного позову віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне рішення складено 17.04.2026

Суддя Н.М. Євстигнеєва